КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/419/2024
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
19 листопада 2024 року                                                                  місто Київ
                                                                                                  справа №373/502/22
                              
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
                  суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                  за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Керекези Я.І., повний текст рішення складено 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», державного реєстратора Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння,-
 
      В С Т А Н О В И В:
В травні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просили:
визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5152501599 від 03 червня 2020 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською І.П. про державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на земельну ділянку, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 ; 
витребувати з чужого незаконного володіння  ОСОБА_1 на їх користь земельну ділянку, площею 0, 0504 га, кадастровий номер 3210945600:03:002:3032, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2361950132109, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3210945600:03:002:3033, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2361913832109, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог посилалися на те, що земельна ділянка, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала їм на праві приватної власності та була придбана ними за договором купівлі-продажу від 24 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (реєстровий номер 16303). 
Вказували, що 24 червня 2008 року між  ОСОБА_3 та ЗАТ«ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено кредитний договір №ML-019/046/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 89881,10 доларів США. 
Зазначали, що 24 червня 2008 року між позивачами та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки №РML-019/046/2008, відповідно до якого в іпотеку було передано земельну ділянку, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
21 липня 2009 року між вищезазначеними сторонами кредитного договору був укладений договір про внесення змін №1 до договору іпотеки №РML-019/046/2008, відповідно до якого розмір боргових зобов'язань, забезпечених іпотекою, становить 91056,24 доларів США. 
Посилалися на те, що 18 серпня 2010 року на ім'я  ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку серії ЯЛ №395126 та згідно списку співвласників земельної ділянки, що є додатком до державного акту співвласниками земельної ділянки є позивачі. 
Як стало відомо позивачам, 03 червня 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською І.П. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52501599, про реєстрацію права приватної власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на земельну ділянку, площею 0,1008 га з кадастровими номерами 3210945600:01:078:0136. 
Позивачі вважають, що реєстрація права власності на земельну ділянку за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» була проведена з порушення законодавчих норм та договору іпотеки, оскільки державна реєстрація переходу прав власності на об'єкт нерухомого майна відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателі повинна бути проведена відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Вказували, що відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» позивачамне було надано інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна була погоджуватися з власником майна. Повідомлення про проведення оцінки та визначення ринкової вартості земельної ділянки позивачі не отримували.
Зазначали, що не було враховано, що на земельній ділянці міститься незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок. 
Посилалися, що вони неотримували на свою адресу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки і не підписували будь-які поштові повідомлення. 
Вказували,що  державним реєстратором не взято до уваги той факт, що при визначенні складу предмета іпотеки зазначена земельна ділянка для ведення садівництва, в той же час за позивачами було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не давало можливості на вчинення реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності. 
Зазначали, що на вищезазначеній земельній ділянці забудовниками  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ведеться будівництво багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 3562,0 кв.м, що здійснюється згідно затвердженої проектної документації, згідно Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №0119-10-2013 від 07 жовтня 2013 року, виданого Ірпінською міською радою, та згідно Генерального плану селища Ворзель. Вартість незавершеного будівництва не визначалася. Багатоквартирний житловий будинок, що не завершений будівництвом, не виступав предметом іпотеки. 
Посилалися на те, що державному реєстратору не було надано довідки про розмір заборгованості не раніше ніж на 3 дні до їх подачі, що є порушенням відповідного Порядку. 
В подальшому вищезазначена земельна ділянка була відчужена             ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу          Мурською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №137. 
Вказували, що ОСОБА_1 було здійснено поділ земельної ділянки площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, на дві земельні ділянки, площами 0,1008 га та 0,0504 га, з кадастровими номерами 3210945600:03:002:3032 та 3210945600:03:002:3033.
Зазначали, що відповідач  ОСОБА_1 , набувши право власності на спірну земельну ділянку, проводить демонтаж незавершеного будівництва, тому він не міг бути необізнаний про наявність перешкод на вчинення правочину, зокрема розміщення на земельній ділянці об'єкту незавершеного будівництва, що може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. 
Посилалися на те, що земельна ділянка вибула із їх володіння не з їхньої волі. 
Вказували, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2022 року було зобов'язано ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявою  ОСОБА_3 .
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року позов  ОСОБА_3 , ОСОБА_4  до державного реєстратора Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської І.П. про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно залишено без задоволення.
Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52501599 від 03 червня 2020 року, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською І.П., про державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на земельну ділянку, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4  земельну ділянку, площею 0, 0504 га, кадастровий номер 3210945600:03:002:3032, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2361950132109, та земельну ділянку, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3210945600:03:002:3033, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2361913832109, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Посилався на те, що суд першої інстанції, як підставу для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вказує на відсутність серед документів, які подавалися державному реєстратору, довідки про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше 10 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Однак, вказана обставина не зазначалася позивачем як підстава позову під час його подання.
Вказував, що з питання пред`явлення або не пред`явленням ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» державному реєстратору довідки про наявність заборгованості, наявність такої довідки в паперовому вигляді в момент державної реєстрації, причин відсутності в електронному вигляді такої довідки та правові підстави та наслідки її неподання, або невчасного подання, в судовому засіданні не з`ясовувалась точка зору та позиція сторін, відповідачів та третіх осіб. Судом першої інстанції взагалі не досліджувалися дані обставини під час розгляду даної справи ні на підготовчому засіданні, ні під час судового розгляду. На вказану обставину представник позивача посилався лише під час судових дебатів.
Зазначав, що з письмових пояснень ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вбачається, що при державній реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 , було дотримано норми п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1127 (в редакції 29.05.2020 року) в повному обсязі.
В той же час, державним реєстратором було надано до суду вибірковий пакет документів на виконання ухвали суду, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності, отримані шляхом роздруківки сканованих документів, що містяться в реєстраційній справі в електронній формі. Будь-яких пояснень та відзиву на позовну заяву державним реєстратором не надано.
Посилався на те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2014 року у справі № 2-4502/11, яке набрало законної сили на дату здійснення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2012 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 289 566,02 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Вказував, що 06 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на адресу позивачів було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» та зазначено суму заборгованості в розмірі 960 527,88 грн. Відповідно до копій поштових повідомлень позивач ОСОБА_3 отримав повідомлення від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 16 грудня 2019 року, позивач ОСОБА_4 отримав 13 грудня 2018 року.
Зазначав, що укладаючи іпотечний договір позивачі погодились про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, а тому ТОВ «Фіпасова компанія «Довіра та гарантія» реалізувало своє законне та договірне право на позасудове звернення стягнення для задоволення своїх вимог.
Вважає, що саме такі дії (бездіяльність) зі сторони позивачів щодо не погашення явної заборгованості за існуючими зобов`язаннями за іпотечним договором свідчать про свідоме допущення або бажання настання наслідків щодо зміни права власності нерухомого майна (предмету іпотеки), усвідомлення, наявність та вираження таким чином їхньої волі на погашення заборгованості, в тому числі вибуття з володіння позивачів майна у володіння іншої особи.
Посилався на те, що заявлений позивачами позов щодо витребування у ОСОБА_1 земельних ділянок є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем і згідно з ч.2 ст.388 ЦК України придбане ним майно не може бути витребуване у нього, бо було придбане у встановленому законом порядку.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Посилався на те, що товариством було надано реєстратору довідку про суму боргу №1/650 від 27 травня 2020 року, але з невідомих причин реєстратор не надав вказану довідку до суду.
Вказував, що вказана довідка не є основною та єдиною підставою для звернення стягнення згідно Закону України «Про іпотеку», до того ж реєстратором було перевірено чи надано повний пакет документів та прийняте відповідне рішення.
30 жовтня 2023 року та 28 листопада 2023 року від представника позивачів на адресу Київського апеляційного суду надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача            ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Представники позивачів в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційних скарг.
Відповідач державний реєстратор Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровська І.П. та третя особа ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (реєстровий номер 16303), позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 придбали у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 . Вартість земельної ділянки визначена 540 298,14 грн. (т.1, а.с.24-25).
Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3216970682019 від 04 листопада 2019 року вбачається, що власниками земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, є в рівних частинах ОСОБА_4  та ОСОБА_3 
24 червня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ«ОТП Банк», яке було перейменоване на ПАТ «ОТП «Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено кредитний договір №ML-019/046/2008, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 89881,10 доларів США. 
24 червня 2008 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки №PML-019/046/2008 для забезпечення виконання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором (т.1, а.с.38-42; т.2, а.с.182-184). Предметом договору іпотеки була земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 . Вартість земельної ділянки вказана 540 298,14 грн. 
21 липня 2009 року між вищезазначеними сторонами був укладений договір про внесення змін №1 до договору іпотеки №PML-019/046/2008 від 24 червня 2008 року, яким змінено розмір боргових зобов`язань (т.1, а.с.41-42; т.2, а.с.185-186).
18 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності серії ЯЛ №395126 на земельну ділянку, площею 0,1008 га, що розташована по АДРЕСА_1 .
Згідно списку співвласників земельної ділянки, який є додатком до вищезазначеного акту, співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_4  та ОСОБА_3  (по 1/2 частині).
Позивачами була оформлена документація, необхідна для здійснення будівництва житлового будинку на належній їм земельній ділянці (т.1, а.с.174-183).
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 198038535 від 28 січня 2020 року, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурської Н.В. №50080014 від 06 грудня 2019 року новим іпотекодержателем на спірну земельну ділянку було зареєстроване ТОВ «ФК«Довіра та гарантія» (т.1, а.с.46).
З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки (т.1, а.с.189-190), посвідченого 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. (реєстровий номер 137), ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відчужила ОСОБА_1  земельну ділянку з цільовим призначенням - присадибна земельна ділянка, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 .
06 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на адресу позивачів було направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» (т.2, а.с.179-180).
Відповідно до копій поштових повідомлень ОСОБА_3 отримав повідомлення від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 16 грудня 2019 року, ОСОБА_4 - 13 грудня 2018 року (т.2, а.с.177-178).
Відповідно до копії звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки №2689 (т.2, а.с.187) вартість земельної ділянки, загальною площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 , становить 140000 грн.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 52501599 від 03 червня 2020 року), прийнятим державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською І.П., право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1008 га, кадастровий номер 3210945600:01:078:0136, що розташована по АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ТОВ«ФК «Довіра та гарантія».
На виконання ухвали суду про витребування документів державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською І.П. надано матеріали реєстраційної справи, на підставі яких було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яка містила в собі: копії рекомендованих повідомлень на ім`я        ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копію повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, адресоване від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; загальні відомості та відомості про реєстрацію земельної ділянки; копію договору іпотеки від 24 червня 2008 року та договору про внесення змін № 1; копію Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки №2689. Документи підшиті, пронумеровані та скріплені печаткою державного реєстратора (т. 2 а.с. 176-187).
Згідно довідки Комунального підприємства «Бучабудзамовник» №6 від 01 листопада 2022 року (т.2,а.с. 201) станом на 01 листопада 2022 року на земельній ділянці, площею 0,1008 га, набувачами якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розпочате будівництво відповідно до Будівельного паспорта, виданого Відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради від 24 березня 2010 року та Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №218/11 від 11 березня 2011 року. Примітка: довідка дійсна протягом трьох місяців від дати реєстрації, довідка видана для пред`явлення в нотаріальну контору.
Згідно висновку експерта  ОСОБА_10 за результатами проведення судової технічної експертизи документів №9009/23-33 від 15 червня 2023 року (т.3, а.с. 197-202) при виготовленні документу, який слугував оригіналом для досліджуваної копії рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень з оголошеною цінністю за №0411210922408 на ім`я ОСОБА_11 та при виготовленні документу, який слугував оригіналом для досліджуваної копії рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень з оголошеною цінністю за № 0411210922517 на ім`я ОСОБА_4 , монтаж шляхом додруковування або видалення частин тексту, а також шляхом сканування чи копіювання фрагментів інших документів, з подальшою обробкою отриманих зображень та монтажу їх частин за допомогою графічних редакторів комп`ютерних програм не застосовувався.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем підлягають задоволенню і у такий спосіб будуть захищені права позивачів, як власників даного майна. Суд першої інстанції вказав, що відповідна реєстрація права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на спірну земельну ділянку була здійсненна в порушення норм вище значених і Закону України, і Порядку, зокрема за відсутності довідки про суму боргу, яка повинна була бути подана в обов`язковому порядку. За таких обставин суд вважав, що таке рішення державного реєстратора є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції вказав, що спірна земельна ділянка вибула із володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з їх волі, а тому має бути повернута.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про витребування земельних ділянок, виходячи з наступного.
Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку»(у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, положення Закону України «Про іпотеку» прямо вказують, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:
1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або
засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);
3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;
4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.
Встановлено, що в матеріалах реєстраційної справи, яка була надіслана на виконання ухвали суду державним реєстратором Петровською І.П., довідка про суму боргу відсутня.
Відповідно до пункту 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.  Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково. У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ст.23 Закону №1952-IV).
Згідно з пунктами 18, 23 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
У частині першій статті 24 Закону №1952-IV перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (частина друга статті 24 Закону № 1952-IV).
Також у статті 24 Закону № 1952-IV визначено перелік обставин, за яких відмова в державній реєстрації прав з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, не застосовується.
Матеріали справи не містять відомостей щодо зупинення чи не зупинення відповідних реєстраційних дій.
Відтак, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на спірну земельну ділянку було прийнято з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за відсутності довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.
Враховуючи викладене, у державного реєстратора не було підстав для проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на земельну ділянку, і висновки суду першої інстанції щодо незаконності такого рішення є обгрунтованими.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що сторона позивача не посилалася на неподання державному реєстратору довідки про заборгованість, як підставу позову, колегія суддів відхиляє, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції у вступному слові представник позивача вказувала на відсутність в матеріалах реєстраційної справи довідки про заборгованість, що є порушенням п.61 Порядку №1127, а представник відповідача з приводу вказаної обставини надавав свої заперечення, отже суд першої інстанції обгрунтовано надав оцінку вказаним обставинам та наявним у справі доказам.
Посилання в апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_1 , що державним реєстратором було надано до суду вибірковий пакет документів на виконання ухвали суду, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності, отримані шляхом роздруківки сканованих документів, що містяться в реєстраційній справі в електронній формі, колегія суддів оцінює критично, так як надсилаючи копії документів, державний реєстратор Петровська І.П. у листі №7/2022 від 06.10.2022 року вказала, що документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлений шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій; на виконання ухвали суду від 07 вересня 2022 року, надсилаються копії документів на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності, отримані шляхом роздрукування сканованих документів, що містяться в реєстраційній справі в електронній формі. 
Тобто державний реєстратор надав копії всіх документів, що були надані йому для проведення реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 , рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 , повідомлення про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», відомості про реєстрацію земельної ділянки, договір іпотеки № PML -019/046/2008 від 24 червня 2008 року, договір про внесення змін №1 від 21 липня 2009 року до договору іпотеки № PML-019/046/2008 від 24 червня 2008 року, звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки № 2689.
Доводи апеляційної скарги про те, що саме дії (бездіяльність) зі сторони позивачів щодо не погашення явної заборгованості за існуючими зобов`язаннями за іпотечним договором свідчать про свідоме допущення або бажання настання наслідків щодо зміни права власності нерухомого майна (предмету іпотеки), усвідомлення, наявність та вираження таким чином їхньої волі на погашення заборгованості, в тому числі вибуття з володіння позивачів майна у володіння іншої особи, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відхиляються колегією суддів.
Твердження в апеляційній скарзі представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про те, що товариством було надано реєстратору довідку про суму боргу №1/650 від 27 травня 2020 року, але з невідомих причин реєстратор не надав вказану довідку до суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами реєстраційної справи та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 червня 2020 року.
Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про те, що довідка про заборгованість не є основною та єдиною підставою для звернення стягнення згідно Закону України «Про іпотеку», є безпідставними, враховуючи, що Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 чітко визначено перелік документів, які необхідно подати для проведення державної реєстрації права власності та повноваження державного реєстратора у разі подання не повного пакету документів, що необхідні для здійснення державної реєстрації права власності.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги додану до апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» довідку про стан заборгованість за кредитним договором №ML-019/046/2008 від 24.06.2008 року, з огляду на наступне.
У ч.1 ст.13 ЦПК України  визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Довідка про заборгованість у суд першої інстанції не подавалася, тому такий доказ не бувпредметом дослідження суду першої інстанції.
Також ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не обґрунтувало та не надало доказів неможливості подання вказаних нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом з тим, надаючи оцінку щодо вибору правомірного та ефективного способу захисту прав позивача шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, витребування майна із чужого незаконного володіння, колегія суддів виходить з такого.
Особливістю цієї справи є те, що після реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем останній відчужив її ОСОБА_1 , який у подальшому здійснив її поділ на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: 3210945600:03:002:3032, 3210945600:03:002:3032
Суд першої інстанції, з висновками якого погодилась і колегія суддів апеляційного суду, дійшов висновку, що оспорюване рішення державного реєстратора є незаконним.
Суд першої інстанції вважав також, що задоволенню підлягають вимоги про скасування рішення державного реєстратора, однак в цій частині колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Зазначені висновки суду першої інстанції суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18), про те, що можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Перелік підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Судове рішення про задоволення позовної вимоги про витребування від відповідача нерухомого майна є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) зазначила, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, з якою позивач не перебуває у договірних відносинах, тоді правомірному та ефективному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не вимагається, оскільки це не є ефективним і правомірним способом захисту права власника.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі №199/8324/19 (провадження №14-212цс21) за позовом про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності Велика Палата Верховного Суду виснувала, що, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, тоді ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Обрання позивачем неправомірного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, що узгоджується із висновками, висловленими Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21).
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що правомірним, тобто таким, що відповідає природі порушеного цивільного права й характеру цивільних відносин між учасниками спору, та ефективним, тобто дієвим, способом захисту порушеного права є витребування спірних земельних ділянок у кінцевого набувачана користь позивачів.
Отже, висновки суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора суперечать усталеній судовій практиці Верховного Суду, згідно з якою, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то правомірним та ефективним способом захисту є позов про витребування нерухомого майна, й для такого витребування вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, як-то оспорювання рішень уповноважених органів, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є правомірними та ефективними способами захисту прав власника.
Також колегія суддів апеляційного суду враховує, що витребування від  ОСОБА_1  майна, яке належить позивачам та вибуло з їх володіння поза їх волею, не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивача та інтересами  ОСОБА_1 , який не позбавлений права на відшкодування завданих йому збитків, зокрема, в порядку, передбаченому статтею 661 ЦК України, пред'явивши вимогу до незаконного набувача, в якого придбав нерухоме майно.
Отже, повернення власнику протиправно відчуженого нерухомого майна переслідує легітимну мету. З огляду на характер спірних правовідносин колегія суддів апеляційного суду не встановила невідповідності заходу втручання в право власності  ОСОБА_1  критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Перешкод для застосування механізму статті 388 ЦК України не встановлено.
З огляду на наведене, посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на те, що заявлений позивачами позов щодо витребування у   ОСОБА_1 земельних ділянок є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем і згідно з ч.2 ст.388 ЦК України придбане ним майно не може бути витребуване у нього, бо було придбане у встановленому законом порядку, є безпідставним.
Інші доводи, наведені у апеляційних скаргах, не беруться до уваги, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в суді першої суді інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, оскільки суд першої інстанції неправильно визначив обсяг вимог, які відповідають правомірному та ефективному способу захисту у спірних правовідносинах.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, що відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення у відповідній частині вимог та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог 
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про витребуванння із володіння  ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3 та           ОСОБА_4 земельних ділянок, містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для справи, і з якими погоджується суд апеляційної інстанції, а наведені в апеляційних скаргах доводи цих висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржуване судове рішення у відповідній частині вимог ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до ст.141 ЦПК України  якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Додаткове рішення є невід'ємною частиною рішення у справі.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, наявні підстави для зміни розподілу судових витрат визначених додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2023 року та відповідно скасування додаткового рішення в частині: стягнення солідарно із ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3  витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.; стягнення солідарно із ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1  на користь ОСОБА_4  витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. стягнення солідарно із ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3  сплачену суму судового збору за забезпечення позову в розмірі 496 грн. 20 коп.;стягнення з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_3  сплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп.; стягнення з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_3  сплачену суму за проведення експертизи в розмірі 21 030 грн. 24 коп.; стягнення із ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп., та ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення: з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн., витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн.; з            ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн.
Щодо розподілу витрат, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, то колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»,                  ОСОБА_1 , враховуючи часткове задоволення апеляційних скарг та відмови у задоволенні позову в частині немайнових вимог.
З ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 744,30 грн. з кожного. (992,40 грн. (суд збір за вимогу немайнового характеру х 150% = 1488,60 грн. : 2 = 744,30 грн.)); з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 744,30 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                          П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
   
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні вказаних вимог.
 
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 - залишити без змін.
 
Додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2023 року в частині:
стягнення солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.;
стягнення солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.;
стягнення солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору за забезпечення позову в розмірі 496 грн. 20 коп.;
стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп.;
стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_3 сплачену суму за проведення експертизи в розмірі 21030 грн. 24 коп.;
стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
 
 Стягнути із ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн., сплачену суму судового збору за забезпечення позову в розмірі 496 грн. 20 коп.
 
Стягнути із ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн. 
 
Додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2023 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплаченої суми судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 5402 грн. 99 коп. - залишити без змін.
 
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 744 грн. 30 коп. з кожного.
 
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 744 грн. 30 коп. з кожного.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.
 
            Головуючий:
 
            Судді: