Номер провадження: 33/813/2154/24
Номер справи місцевого суду: 496/5980/23 
Головуючий у першій інстанції Буран В. М. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., представника ОСОБА_1 – адвоката Чижов В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режиме відеоконференції апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чижова В.А. на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.07.2024, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого в ТОВ «Флайком», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 09.07.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Встановлено, що 19.08.2023 року о 18 год. 57 хв. в Одеській області Одеського району в м. Біляївка по вул. Харківська водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі, результат огляду виявився позитивним та склав 1,11% проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою, представник ОСОБА_1 – адвокат Чижов В.А. подав апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що працівник поліції упереджено поставився до процедури проходження огляду на стан сп`яніння та умисно відшукував докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, що підтверджується відеозаписами на яких поліцейський оплатив процедуру огляду на стан сп`яніння. 
Пояснення ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи та були власноруч написані працівником поліції.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, зокрема відеозаписів, які б доводи факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Висновок медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння складений та виданий за підписом лікаря ОСОБА_2 , однак ОСОБА_2 не є особою, яка уповноважена здійснювати медичний огляд на стан сп`яніння, оскільки вона не проходила тематичне удосконалення за відповідною програмою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі- поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Аналіз наведених положень чинного законодавства дає право дійти висновку, що для правильного притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно надати обґрунтовану відповідь на такі питання: чи керувала особа транспортним засобом, та яким чином це підтверджується; чи були підстави вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; чи дотримано поліцейськими вимог Інструкції та КУпАП під час проведення огляду та при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Ретельно дослідивши усі наявні матеріали даного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у повній мірі не дотримався з огляду на таке.
Дотримання норм процесуального права під час проваджень щодо адміністративних правопорушень є не просто формальністю – а належною гарантією дотримання прав та законних інтересів осіб, які зазнають втручання у своє життя. Однією зі складових верховенства права слід вважати всебічне дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.
Так, згідно зі дослідженими доказами, медичний огляд правопорушника було проведено у медичному закладі, оскільки від проходження такого огляду за допомогою спеціального вимірювального приладу на місці він відмовився.
Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено у найближчому закладі охорони здоров`я КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня», а висновок за результатом такого огляду підписано лікарем- терапевтом ОСОБА_2 .
Так, в ході судового розгляду встановлено, що фактично огляд з метою виявлення ознак сп`яніння здійснювала фельдшер даної медичної установи, а висновок підписала лікар - терапевт КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_2 , що є недопустимим у межах здійснення процедури медичного огляду.
Більше того, як зазначила у судовому засіданні в суді першої інстанції лікар ОСОБА_2 , вона імовірно не проходила тематичне удосконалення згідно зі чинним законодавством.
Вказане також підтверджується і листом КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради від 26.09.2023 р. №857, відповідно до якого лікар ОСОБА_2 , яка проводила огляд та підписала висновок, є лікарем-терапевтом приймального відділення, не проходила тематичне вдосконалення за програмою щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду про відсутність порушення під час процедури медичного огляду ОСОБА_1 є необґрунтованими.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, які зібрані відповідно до та на підставі спеціальних норм. Не одноразово судами було зазначено про те, що при здійсненні провадження у справах про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП є важливим дотримання порядку встановленого законом, а недбале ставлення при складанні протоколу може мати наслідком визнання його недопустимим доказом. Такі висновки апеляційного суду відповідають загальним принципам судового провадження, а також практиці Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, що теж є джерелом права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).
Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги сторони захисту, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чижова В.А. – задовольнити.
Постанову суддіБіляївського районного суду Одеської області від 09 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов