ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року                                                         м.Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., захисника Боднарюка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Боднарюка В.І. на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2024 року відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.204-1 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2024 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 гривні.
Згідно оскаржуваної постанови,  ОСОБА_1 , 07.08.2024 року о 18:15 год., незаконно поза пунктом пропуску вчинив спробу перетину кордону з України в Молдову та був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку н.п. Лівинці Дністровського району України - н.п. Медвеже Бричанського району Республіка Молдова, на відстані 10000 метрів до державного кордону на території Хотинської ОТГ, спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 р., тобто своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану постанову захисник Боднарюк В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
На обґрунтування своїх апеляційний вимог, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про те, якими саме діями ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону, у ньому не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 діяння, яке ставиться йому у провину, не зазначено координати де ніби то здійснено спробу перетину державного кордону.
Вказує, що суду не надано схеми правопорушення, де зафіксовано умовні позначення місця правопорушення, маршрут руху, а також фото чи відео фіксацію факту вчинення правопорушення та у справі відсутні інші беззаперечні докази винуватості ОСОБА_1 
________________________________________________________________________
ЄУНСС 717/2221/24                                        Головуючий в І інстанції: Єфтеньєв О.Г.
Номер справи 33/822/728/24                        Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Звертає увагу, що у вину ОСОБА_1 ставиться вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто спроба незаконного перетину державного кордону, вчинена групою осіб, однак у матеріалах справи відсутні відомості про осіб співучасників, які вказані у протоколі.
Вказує, що ОСОБА_1 прямував до р. Дністер, яка знаходиться у протилежному напрямку до державного кордону України, при цьому документом який посвідчував особу на той час був паспорт громадянина України у застосунку ДІЯ, тому перебування особи за декілька кілометрів на відстані від лінії державного кордону не може свідчити про намір незаконного його перетину. 
Зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він визнає вину були надані ним під час пригніченого психоемоційного стану та стресу, спричиненого протиправним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.
Окрім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яке мотивоване тим, що вказана постанова була винесена без повідомлення належним чином ОСОБА_1 про час та місце слухання справи, тому останній був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП. Вказує, що копія постанови не була надіслана чи вручена ОСОБА_1 протягом строку, визначеного КУпАП, а отримано її за заявою захисника тільки 20 листопада 2024 року.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений. Захисник підтримав апеляційну скаргу та не заперечив проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки його права при цьому не будуть порушені, а тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .
Мотиви Суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду є обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав повістку про виклик в Хотинський районний суд Чернівецької області.
Тому з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та права на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог не дотримався.
Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП, районний суд зіслався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , пояснення начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 , схему маршруту.
Однак, досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом». 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №151325 від 07.08.2024 року, ОСОБА_1 , 07.08.2024 року о 18:15 год., незаконно поза пунктом пропуску вчинив спробу перетину кордону з України в Молдову та був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку н.п. Лівинці Дністровського району України - н.п. Медвеже Бричанського району Республіка Молдова, на відстані 10000 метрів до державного кордону на території Хотинської ОТГ, спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 р., тобто своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.1).
Даним протоколом у вину ОСОБА_1 ставиться порушення ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».
Водночас, вказані норми містять загальні поняття та є бланкетними і відсилають до спеціальних норм - підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають порядок перетинання державного кордону. 
Однак, в протоколі формально вказано про порушення ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та не зазначено, які саме положення порядку перетинання державного кордону порушено ОСОБА_1 і які конкретні дії ним вчинено в порушення цих статей.
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вину ОСОБА_1 ставиться вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто спроби незаконного перетину державного кордону вчинена групою осіб. 
Разом з тим, матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про яких вказано у протоколі, їх пояснення, документи чи будь-які інші відомості на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 разом із вказаними особами вчинили спробу незаконного перетину державного кордону.
Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом на відстані 10000м до державного кордону та додано схему щодо виникнення обстановки в районі п/зн 0037 Дністровського району Чернівецької області.
Будь-яких інших беззаперечних доказів, фото чи відео фіксації, які б підтверджували обстановку, вказану на схемі та факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 в такий спосіб, який ставиться йому у провину, в матеріалах справи не міститься.
З матеріалів справи встановлено, що особу  ОСОБА_1 , було встановлено за паспортом громадянина України у застосунку ДІЯ, який він мав при собі. 
Постановою КМУ від 07 грудня 2023 року № 1292, якою внесено зміни до постанови КМУ від 27 липня 1998 року №1147 « Про прикордонний режим» передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.
Таким чином, перебування ОСОБА_1 в контрольованому прикордонному районі з паспортом громадянина України не може свідчити про наявність в нього умислу на перетин державного кордону.
Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній протокол особистого огляду особи, огляду речей та вилучення документів, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 не вилучались жодні речі та документи, які б могли вказувати про намір перетину ним державного кордону.
У своїй постанові районний суд вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується, зокрема 
поясненнями начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 .
За змістом цих пояснень, 07.08.2024 року о 18 год 15 хв. було виявлено на території Хотинської ОТГ на відстані 10000 м від державного кордону трьох громадян України - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які рухалися в бік державного кордону об`їзною дорогою на напрямку н.п. Лівенці, з метою подальшого незаконного перетинання державного кордону поза пунктом пропуску з території України на територію Молдови та не мали документів на право перетинання державного кордону.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цих пояснень. Зокрема, відсутні відомості про осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх пояснення.
Окрім цього, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не підтверджував намір незаконного перетину кордону та його особу було встановлено за паспортом громадянина України, при цьому інших документів у нього виявлено не було, що свідчить про відсутність наміру на незаконний перетин кордону.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення як і вказані пояснення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, докази, наявні у матеріалах справи, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як належні і достатні та свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Наведене вище у своїй сукупності дозволяє зробити висновок про формальний підхід до підготовки матеріалів справи при складенні протоколу про адміністративне правопорушення і спрощений підхід суду першої інстанції до розгляду справи та дослідження доказів, а тому доводи апеляційної скарги є слушними.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що в матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Інших належних і допустимих доказів у встановленому законом порядку уповноваженими особами не надано.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. 
На переконання апеляційного суду, районний суд прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не навівши достатніх доводів на обґрунтування свого рішення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хотинського районного Чернівецької області від 04 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Боднарюка В.І. - задовольнити.
Постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2024 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду                        [підпис]                         В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом        
Суддя Чернівецького
апеляційного суду      _________________   В.Я. Марчак
(посада)                           (М.П., підпис)                            (ПІБ)
12.12.2024 року 
(дата засвідчення копії)