УХВАЛА
28 листопада 2024 року 
м. Київ
справа № 385/1957/23
провадження № 61-14241ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 3/10 часток нерухомого майна, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення в натурі та визнання права власності на 3/10 часток нерухомого майна.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року позов задоволено. Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі 3/10 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в окреме домоволодіння номер АДРЕСА_1 , а саме 2?1 - веранда площею 7,0 кв. м; 2-2 - кухня площею 8,2 кв. м; 2-3 - кімната площею 13,4 кв. м. В частині господарських будівель та споруд виділено в натурі сарай літ. «Г»; сарай літ. «Д»; погріб літ. «Д1»; огорожа № 1; ворота з хвірткою № 2. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за різницю у вартості поділеного майна у сумі 8 867,00 грн з кожного. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2024 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків: порушення клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень; уточнення прохальної частини касаційної скарги та надіслання уточненої редакції касаційної скарги на адресу Верховного Суду.
Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконані. 
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарженнясудових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки у серпні 2024 року він вперше подав касаційну скаргу на оскаржувані судові рішення, яку ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2024 року повернуто таотримано ним 17 жовтня 2024 року, на підтвердження зазначеного надано копію поштового конверту.
Врахувавши наведеніОСОБА_1 обставини, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання  ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.
Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18, у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скаргаОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року, після усунення недоліків, подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження у цивільній справі за позовомОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 3/10 часток нерухомого майна, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 липня 2024 року.
Витребувати з Гайворонського районного суду Кіровоградської областіцивільну справу № 385/1957/23.
Надіслати іншим учасникам справи № 385/1957/23 копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 грудня 2024 року. 
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           Є. В. Синельников
                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                  В. В. Шипович