П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/6952/24	
Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Турецької І.О.,
          Шеметенко Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу   Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024р. ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 29 451,96грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 26 082,06грн. та з податку на нерухоме майно в сумі 3 369,9грн, визначений у відповідних податкових повідомленнях-рішеннях.
Посилаючись на вказане просило позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7.11.2024р. та від 6.12.2024р. апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Податковий орган сповіщений через «Електронний суд» про розгляд справи в порядку письмового провадження у встановленому законом порядку.
У зв`язку із відсутністю знаків поштової оплати та фінансування для їх закупівлі, П`ятим апеляційним адміністративним судом не здійснюється відправка процесуальних документів тощо, ОСОБА_1 не направлялась кореспонденція. 
При цьому, П`ятий апеляційний адміністративний суд повідомляв про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
На підставі вказаного та з урахуванням належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсутні докази належного вручення відповідачці податкових повідомлень-рішень, то грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік та з податку на нерухоме майно за 2021-2022р., яке нараховане відповідачці, не може вважатись узгодженим і наразі не підлягає стягненню в судовому порядку.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 31.05.2023р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за №90621-2407-1403, яким відповідачці нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023р. у розмірі 21 653,03грн..
Також, 31.05.2023р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №90622-2407-1403, яким відповідачці нараховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 4 429,03грн..
9.11.2023р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0337190-2407-1403-UA48060150000071713, яким відповідачці нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2021 рік у розмірі 2 854,5грн..
9.11.2023р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0337471-2407-1403-UA48060150000071713, яким відповідачці нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2022 рік у розмірі 515,4грн..          На підставі викладеного, ГУ ДПС у Миколаївській області, посилаючись на те, що оскільки за ОСОБА_1 обліковується податковий борг, у зв`язку із чим звернулось в суд із позовною заявою про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 .
Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За правилами п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:
- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,
- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.
Отже, судова колегія зазначає, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Положеннями п.58.3 ст.58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Так, відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно приписів п.42.3 ст42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Приписами п.42.5 ст.42 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що податкові повідомлення-рішення направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 з 19.08.2019р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Інформація про зазначену адресу ОСОБА_1 була наявна і в податкового органу, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, отримані на запит позивача при подачі позовної заяви.
Аналізуючи вказане, судова колегія вважає, що податковим органом не направлено на належну адресу ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для формування заборгованості за цим позовом.
Що стосується податкової вимоги від 11.01.2019р., то як вбачається із матеріалів справи, що вона також направлялась ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 на час направлення вимоги дійсно була зареєстрована за вказаною адресою, проте, податкові повідомлення-рішення, прийняті у 2023р., направлялись на адресу, за якою відповідачка вже не зареєстрована, відтак, судова колегія вважає, що зазначена у даній позовній заяві сума податкового боргу є неузгодженою.
При цьому, доказів належного вручення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень податковим органом не надано, а тому грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік та з податку на нерухоме майно за 2021-2022 роки, нараховане відповідачці, не може вважатись узгодженим і наразі не підлягає стягненню в судовому порядку.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначена у даній позовній заяві сума податкового боргу є неузгодженою, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що податковий орган у своїй апеляційній скарзі взагалі не пояснив та не надав будь-яких доказів узгодженості податкового боргу.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.
          Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024р. - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          І.О. Турецька

                                                                                                    Л.П. Шеметенко