КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 752/12671/24
провадження № 33/824/4330/2024 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2024 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Халепчук Д. С. 
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні  апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ларченко Ірини Миколаївни на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року у складі судді Бушеленко О. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої  за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за  ст. 124 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення,  передбаченого   ст. 124 КУпАП,  та піддано її  адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн у дохід держави.
20.07.2024 захисник   ОСОБА_1 - адвокат Ларченко І. М. подала через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи. 
В протоколі працівниками поліції не було враховано те, що саме водій автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку та внаслідок чого відбулося зіткнення.
Тобто,  саме водій  ОСОБА_2 порушив п. 16.13.ПДР, за що  відповідальність  передбачена  ст. 124 КУпАП.   
Твердження  ОСОБА_2 щодо  відсутності і його  діях  складу  адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП , викладені  у заяві про  долучення  доказів  від  28.05.2024,  не відповідають дійсним обставинам справи. 
Доводи ОСОБА_2 про те, що причиною  ДТП  є  порушення  Правил дорожнього  руху іншим учасником  ДТП, а саме перевищення допустимої швидкості  руху та  проїзд  по  смузі  для  громадського  транспорту   не спростовують  ту обставину,  що саме дії ОСОБА_2 ,   порушення  ним п. 16. 13 ПДР   знаходяться  у прямому причинному  зв`язку з  ДТП  та свідчать про те,  що  він  дійсно не  був уважним та не  володів дорожньою  обстановкою. 
Саме по собі знаходження   іншого автомобіля   в смузі  для автобусів  не  лежить  в основі  причинно-наслідкового   зв`язку із  ДТП, оскільки  саме ОСОБА_2 перед  поворотом  ліворуч зобов`язаний  дати дорогу  попутного напрямку,  а також  транспортним засобам,  що рухаються  по  рівнозначній дорозі в зустрічному  напрямку прямо  чи праворуч. 
  Вважає, що лише одноособові дії водія автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки якщо б водій ОСОБА_2 перед початком повороту ліворуч надав дорогу автомобілю Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку відповідно до вимог, передбачених п. 16.13 ПДР, то дорожньо-транспортної пригоди можна було уникнути.
Окрім того, посилання суду першої інстанції на положення п. 1.4 ПДР України вважає не коректним, оскільки у дорожній обстановці, яка передувала ДТП, водій ОСОБА_2 був зобов`язаний дати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1 незалежно від швидкості руху цього автомобіля.
Дане  судження  знайшло  своє  підтвердження  при винесенні  постанови  від 09 липня  2024 року  Голосіївським районним судом  м. Києва  в справі  №752/12699/24 про притягнення  ОСОБА_2 до  адміністративної відповідальності за  ст. 124 КУпАП. 
 В судовому засіданні захисник   ОСОБА_1 - адвокат Ларченко І. М.  апеляційну скаргу підтримала  та просила її  задовольнити.
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Дементьєв Т. М. просив відмовити в задоволенні  апеляційної скарги,  постанову  суду  першої інстанції  залишити без змін. 
Вважає, що   вказана  ДТП  сталася виключно  через порушення  водієм  Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 ,  ОСОБА_1   вимог   Правил  дорожнього  руху,  оскільки   остання  рухалась  з великою швидкістю прямо  в крайній правій смузі, призначеній  для громадського  транспорту, і вказане  повністю  підтверджується  відеозаписом,  який є  у матеріалах справи.  
Під`їхавши до  повороту ліворуч на  перехресті  вул. Васильківська та вул.  Сумська  потерпілий зупинився,  щоб  дати дорогу  транспортним засобам,  що рухались по  рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку  прямо,  і тільки  переконавшись,  що  транспортні  засоби зупиняються і дають  потерпілому  можливість  здійснити поворот ліворуч,  почав рух  ліворуч.  
Автомобілів,  які б  рухались  праворуч, а також  маршрутних  транспортних засобів чи іншого  великогабаритного  транспорту  в крайній  правій смузі  не  було,  і автомобіль  Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , потерпілий  побачив лише  через  2 секунди після   початку руху  ліворуч, коли вже з  його  сторони не  можливо  було   уникнути зіткнення,  він  рухався  значно  швидше  інших   автомобілів і здійснив сильний  удар  в передню   праву  частину  автомобіля   Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 .
Автомобіля Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , потерпілому  об`єктивно  не  було  видно через його  невеликі габарити, оскільки  його  повністю  закривали інші  авто,  що  рухались по  рівнозначній дорозі в зустрічному  напрямку прямо, і його  відповідно  до Правил  не  мало  там бути, тому потерпілий згідно п.1. 4  Правил   мав право  розраховувати на те,  що  й інші  учасники  виконують  ці  Правила.  Здійснюючи вказаний  поворот,  потерпілий саме на  це  і розраховував,  водночас  водій   Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , вказані  Правила  грубо порушила. 
Дослідивши  матеріали справи  про  адміністративне  правопорушення,  заслухавши  пояснення осіб, що беруть участь  у справі, а також висновок експерта Київського  науково-дослідного інституту судових  експертиз ОСОБА_3 ,  перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний  суд дійшов наступного   висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до  ст. 251  КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Відповідно  до  змісту  протоколу  про адміністративне  правопорушення  серії  ААД  №812867 від 28 травня 2024 року,   17  квітня 2024  року  о  18  год. 20 хв. в м. Києві на  нерегульованому перехресті вул. Васильківської з вул. Сумською,  водій  ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись  смугою  для  маршрутних  транспортних  засобів,  позначеній  дорожнім знаком  5.11,   скоїла  зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело  до механічних   пошкоджень  транспортних засобів  та тілесних ушкоджень  пасажира ОСОБА_4 , чим порушила    вимоги п. 17.1 Правил  дорожнього   руху,  за  що  відповідальність  передбачена    ст. 124 КУпАП.
До  протоколів  долучено  копії: схеми місця  ДТП,   рапортів оперативних чергових гарячої лінії "102" від 17.04.2024; рапорту інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 17.04.2024; зберігальних розписок водіїв; письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 від 17.04.2024; письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;  довідки Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 17" від 17.04.2024; висновку щодо результатів  медичного  огляду  ОСОБА_2 на стан  сп`яніння;  відеозапис події. 
Визнаючи  водія ОСОБА_1   винною  у вчиненні  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ст. 124 КУпАП ,  суд першої інстанції  виходив з відсутності  правових підстав  для того, щоб вона   рухалася  смугою  для  руху  маршрутних   транспортних засобів та не врахувала,  що  інші  учасники дорожнього руху  мають  правовірні  очікування  за  п. 1.4  Правил дорожнього  руху  та зобов`язані  бути взаємно  ввічливими.  ОСОБА_1 швидко, порівняно з іншими водіями, які займали другу та третю  смугу, рухалася  смугою для  руху маршрутних транспортних  засобів на авто,  яке дійсно  є   меншим за ті,  що пропускали автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 . Опинившись  у такій  дорожній   ситуації,  водій ОСОБА_1   мала  надати  оцінку  дорожній ситуації  і зменшити свою швидкість  та зайняти  відповідну  смугу.  
Апеляційний суд  не  погоджується  з висновком  суду  першої інстанції  з таких підстав. 
Так, згідно  протоколу  про  адміністративне  правопорушення, складеного  відносно  водія   ОСОБА_2 ,   останній, керуючи  автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 ,  перед поворотом   ліворуч  не  надав   дорогу  автомобілю  Toyota Aygo, д.н.з. НОМЕР_2 , що  рухався  по  рівнозначній дорозі  в зустрічному напрямку, чим порушив п. 16.13 ПДР  України. 
Разом з тим,    протокол  відносно   водія   ОСОБА_1 складено  за порушення  нею  п.  17.1 ПДР  України,  з огляду  на  те, що вона  рухалась смугою  для  маршрутних транспортних засобів.  
Так,  відповідно  до  п. 17. 1 ПДР  України на дорозі  зі смугою  для  маршрутних транспортних засобів,  позначеній  дорожнім  знаком  5. 8 або  5.11 забороняються рух  і зупинка  інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
З метою  всебічного, повного  та об`єктивного   дослідження  обставин  події   дорожньо-транспортної пригоди,  відповідно до  положень ст.273 КУпАП,  до суду  апеляційної  інстанції  був запрошений експерт   Київського  науково-дослідного інституту судових  експертиз (КНДІСЕ) ОСОБА_3 . 
Згідно  висновку експерта ОСОБА_3 ,  враховуючи те, що   в  смузі, в якій рухалась  водій ОСОБА_1 , рух  не  заборонений, говорити про те, що  її дії  знаходяться  в причинному  зв`язку з наслідками  ДТП  з технічної точки зору  недоцільно.   Дії даного  водія регламентувались  п.  12.3  ПДР  України, відповідно до якого  у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.  Чи відповідали  дії  ОСОБА_1 п. 12.3 ПДР  України можливо встановити   експертним шляхом з урахуванням  визначення швидкості руху  автомобілів та  моменту виникнення  небезпеки. Експерт зазначив, що  в даній   дорожній обстановці переважне  право  для  руху було  у водія ОСОБА_1 . 
Вивчивши  матеріали справи,  дослідивши відеозапис, наявний  в матеріалах  справи, заслухавши висновок  експерта ОСОБА_3 ,  суд  дійшов  висновку про  те, що  порушення  водієм    ОСОБА_1   п.  17.1 ПДР  України  не знаходиться  у прямому  причинно-наслідковому  зв`язку з подією ДТП, що мала місце 17.04.2024, що  вказує  на  відсутність в діях цього водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З огляду  на  те, що судом першої інстанції не  вирішувалось питання наявності в діях водія   ОСОБА_1   порушення   п.  12.3  ПДР  України з огляду  на    фактичні  дані, які містяться  в протоколі   про  адміністративне правопорушення та обсяг  пред`явленого  обвинувачення,   апеляційний суд  дійшов  висновку про наявність  правових підстав для  задоволення   апеляційної  скарги та закриття провадження  у справі  на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю  складу  адміністративного  правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року скасувати.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. М. Кирилюк