ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 листопада 2024 року           справа №200/5107/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 р. у справі №200/5107/24 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.04.2024 року №056550005750 про відмову в призначенні пільгової пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року на посаді випробувача скловолокнистих матеріалів в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал»; до страхового стажу період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року на посаді лаборанта хімічного аналізу в Костянтинівському заводі скловиробів та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року в Костянтинівському індустріальному технікумі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 24.03.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.04.2024 року № 056550005750, прийняте щодо ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024 року (зареєстрована 24.03.2024 року) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до її пільгового стажу за списком №1, що дає право на призначення такої пенсії, періодів роботи з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року; до її страхового стажу період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що до пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано періоди роботи з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року, згідно пільгової довідки від 15.04.2010 №13, оскільки довідка не відповідає Додатку №5, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів та не залучено накази про результати атестації робочих місць. В відомостях по спеціальному стажу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за вищезазначений період відсутня кількість місяців і днів відпрацьованих за Списком №1.
Згідно трудової книжки, до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року, оскільки заповнення трудової книжки 18.11.2002 року. Також, до уваги не взято дублікат диплому, оскільки відсутня дата початку навчання, а в копії виписки до диплому виправлено рік початку навчання.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 , наявна в матеріалах справи.
23.03.2024 року ОСОБА_1 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подала до органу Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1).
Подану заяву зареєстровано 24.03.2024 року і за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.04.2024 року № 056550005750 в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю на час звернення необхідного пільгового стажу.
Рішення мотивовано тим, що загальний страховий стаж заявника, з урахуванням додаткових років по списку № 1, становить 27 років 03 місяці 02 дні; пільговий стаж роботи заявника за списком №1 - 03 роки 05 місяців 03 дні, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
Вказаним рішенням не зараховано:
1) до пільгового стажу роботи за списком 1 - періоди з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року, згідно з пільговою довідкою від 15.04.2010 року № 13, - оскільки довідка не відповідає Додатку 5, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів та не залучено накази про результати атестації робочих місць. У відомостях по спеціальному стажу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за зазначений період відсутня кількість місяців і днів, відпрацьованих за спискам 1;
2) до загального страхового стажу роботи - період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року оскільки дата заповнення трудової книжки 18.11.2002 року. Також, до уваги не взято дублікат диплому, оскільки відсутня дата початку навчання, а у копії виписки до диплому виправлено рік початку навчання.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо не зарахування періодів роботи з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року, згідно пільгової довідки від 15.04.2010 №13, оскільки довідка не відповідає Додатку №5, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів та не залучено накази про результати атестації робочих місць, суд зазначає наступне.
Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 позивач працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал»: 
- з 01.11.2000 року по 15.11.2002 року на посаді лаборанта та контролера зовнішнього приймання;
- з 16.11.2002 року по 31.01.2008 року - на посаді випробувача скловолокнистих матеріалів.
Згідно довідки від 15.04.2010 року № 13 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працювала повний робочий день на посадах та роботах, що віднесені до списку №1 протягом спірних періодів з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року.
Зазначена довідка містить дату та номер довідки; дані особи, щодо якої вона видана; в ній зазначені періоди стажу, коли позивач працювала повний робочий день у шкідливих та важких умовах праці, код посади по списку № 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.
Довідка видана на підставі первинних документів (особових карток; штатних розкладів; розрахункових відомостей) містить посилання на накази про результати атестації робочих місць від 25.11.1999 року №582к та від 28.12.2004 року №648/к з приміткою, що видана з урахуванням перерви в атестації робочого місця та відпусток без збереження заробітної плати.
Довідка підписана генеральним директором та виконуючим обов`язки головного бухгалтера та містить підпис виконавця ( ОСОБА_2 ); скріплена печаткою товариства.
Зазначена довідка видана у 2010 році і відповідає наведеним вимогам законодавства, яке було чинним на час їх видачі. Довідка містять відповідну інформацію, про яку йдеться у вказаному нормативно-правовому акті, підписи осіб, які уповноважені на підписання довідок, штампи та печатки підприємств, які їх видали.
Довідка уточнює пільговий характер роботи позивача згідно із записами в трудовій книжці, кореспондується з Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).
При співставленні трудової книжки та довідки від 15.04.2010 року №13, яка містить верхній кутовий штамп підприємства, згідно з яким довідка складена відділом кадрів, можна зробити висновок, що на час її складання начальник відділу кадрів ОСОБА_2 , яка засвідчила запис в трудовій книжці про звільнення позивача (на російській зазначено «Нач. ОК ОСОБА_2 » (ОК – отдел кадров, тобто відділ кадрів)) підписала довідку як виконавець.
Отже, посилання відповідача на відсутність в довідці підпису начальника відділу кадрів та на інші, зазначені ним обставини, – є безпідставними.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірного періоду роботи, які не мають дефектів їх вчинення.
Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у період з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року у ТОВ «Торгівельна компанія «Кристал» на посадах та роботах, що віднесені до списку №1.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.
Стосовно відсутності проведення атестації на відповідному робочому місці, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Відповідно п.4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 ) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно якого особі, яка зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, має право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Робота позивача за професією (посадою), яка передбачена Списком № 1, підтверджена належним чином оформленими записами в трудовій книжці.
Таким чином, позивач має право на зарахування спірних періодів з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року до пільгового стажу за Списком № 1.
Щодо доводів апелянта, що не зараховано період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року, оскільки заповнення трудової книжки 18.11.2002 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 :
- з 01 вересня 1989 року по 30 червня 1993 року навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі (диплом НОМЕР_3 від 30 червня 1993 року);
- з 06 липня 1993 року по 31 жовтня 2000 року прийнята на посаду лаборанта хімічного аналізу в Костянтинівський Завод Скловиробів.
Згідно дублікату диплома серії ІВ НОМЕР_4 , ОСОБА_3 закінчила 01 липня 1993 року Костянтинівський індустріальний технікум за спеціальністю «хімічна технологія тугоплавких неметалевих і силікатних матеріалів і виробів» та здобула кваліфікацію молодшого спеціаліста технолога.
Згідно копії виписки з диплому (з відзнакою) серії ІВ ВЕ №001498, ОСОБА_4 навчалась у Костянтинівському індустріальному технікумі з 1989 року по 1993 рік.
Згідно довідки Державного архіву Донецької обласної державної адміністрації від 28.06.2024 року №01-28/360, трудовий стаж ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за періоди роботи:
з 06.07.1993 по 31.10.2000 в орендному підприємстві «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13 розстріляних робітників» м. Костянтинівка на посаді лаборанта хіманалізу в ЛПК;
з 01.11.2000 по 31.01.2008 в товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» м. Костянтинівка на посадах лаборанта 2 розряду, контролера зовнішньої прийомки по 3 розряду, випробувача скловолокнистих виробів 4 розряду.
Як пояснила позивач у позові, після втрати трудової книжки було заведено нову трудову книжку, яка є дублікатом. Проте, роботодавцем на лицьовій сторінці трудової книжки не вказано слово «Дублікат».
Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2, 5.3 розділу 5 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.
Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.
Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.
Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.
Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.
У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, у дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.
У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Всі записи в трудовій книжці позивача виконані послідовно, не містять суперечливих відомостей про періоди страхового стажу та узгоджуються між собою.
Виявлені відповідачем недоліки в заповненні дубліката трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.
Відповідач не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до дубліката трудової книжки позивача, а вказує лише на окремі недоліки в її заповненні.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправне не зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року.
Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024 року (зареєстрована 24.03.2024 року) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до її пільгового стажу за списком №1, що дає право на призначення такої пенсії, періодів роботи з 16.11.2002 року по 25.11.2004 року, з 28.12.2004 року по 03.04.2006 року, з 17.06.2006 року по 13.07.2006 року, з 21.07.2006 року по 24.01.2007 року, з 01.02.2007 року по 09.02.2007 року, з 03.03.2007 року по 31.01.2008 року; до її страхового стажу період роботи з 06.07.1993 року по 31.10.2000 року та період навчання з 01.09.1989 року по 30.06.1993 року.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 р. у справі №200/5107/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 р. у справі №200/5107/24 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 14 листопада 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко