ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
          01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Жук Р.В.   
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 грудня 2024 року                                                     Справа № 320/11519/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                    Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі 

за позовом           приватного підприємства «Будпостач»

до                     Черкаської митниці

про                     визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
1. Приватне підприємство «Будпостач» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від від 22.01.2024 №UA902080/2024/000009/2.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року позов було задоволено повністю. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно рахунку виданим СМА СGМ S.А. (Франція) виписаного на виконання контракту №20/09/22 від 20.09.2022, компанією СМА СGМ S.А. (Франція) здійснено перевезення зовнішньоторговельного вантажу замовленого Позивачем. У рахунку крім іншого зазначена вартість фрахту та портових витрат в пункті призначення.
Отже, суд дійшов до висновку, що компанія ТОВ «СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна» відображено прозорий та послідовний рух транспортування придбаного товару по ланцюгу, від продавця до покупця з залученням перевізника.
Також суд першої інстанції прийняв до уваги довідки про транспортні витрати по контейнеру, в яких зазначено вартість послуг транспортування придбаного товару та включені до митної вартості, які співпадають із відображеними у рахунках перевізника компанія СМА СGМ та ТОВ «СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна».
Крім того, суд зазначив, що Відповідачем не зазначено яким чином в поданому до митного оформлення рахунку фактурі від 10.10.2023 № BS223 зазначено « 4% discount for volume» - 4% знижка за об`єм замовлення, при цьому відсутня конкретизована інформація щодо відсотку знижки до кількості замовлення, впливають на визначення складових митної вартості імпортованого саме Позивачем товару.
При цьому суд зазначив, що спірне рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за поданою митною декларацією.
Водночас, суд наголосив, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Окрім того, суд першої інстанції відзначив, що  зазначення у графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень ч.2 ст.55 МК України.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, контролюючий орган зазначив, що на митні органи законодавцем покладено прямий обов?язок щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
При цьому Апелянт стверджує, що числове значення складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку», відомості щодо якої заявлені в гр. 21 ДМВ не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості не підтверджені документально та не піддаються обчисленню. Окрім того, в наданих до митного оформлення рахунках відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.
Також Апелянт стверджує, що до митного оформлення не надано транспортний документ, коносамент, в якому зазначено інформацію щодо порту призначення вантажу, а тому в митниці відсутня можливість перевірити достовірність та числове значення витрат на транспортування.
Окрім того, контролюючий орган зазначає, що  поданому до митного оформлення рахунку фактурі від 10.10.2023 №BS223 зазначено « 4% discount for volume» (4% знижка за об?єм замовлення), при цьому відсутня конкретизована інформація щодо відсотку знижки до кількості замовлення.Таким чином у митниці відсутня інформація, яка саме знижка діє при тій, чи іншій кількості замовленої продукції.
Апелянт також відзначає, що відповідно до інформації, зазначеній в коносаменті, в графі «FREIGHT TO BE PAID AT» зазначено GDYNIA. В графі «PORT OF DISCHARGE» зазначено GDANSK PORT, POLAND. Проте, відомості щодо вартості транспортування  по території Польщі з порту GDYNIA до порту GDANSK у митниці відсутні.
Таким чином, Апелянт наполягає на тому, що подані декларантом документи містили розбіжності та не містили усіх відомостей щодо складових митної вартості та щодо фактично сплаченої ціни.
При цьому, Апелянт стверджує, що в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митну вартість партії оцінюваного товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.
Для підтвердження правильності своєї позиції, митний орган також посилається на практику Верховного Суду України викладену зокрема в постановах від 22.10.2013 у справі №21-326а13, від01.10.2013 у справі №21-345а13
Окрім того, Апелянт зазначає також про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у тому, що, при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не було належним чином враховано надані митницею докази правомірності дій Відповідача, не надано належну правову оцінку діям Позивача в спірних правовідносинах, що вказує на неповноту та необ`єктивність судового розгляду та порушення визначених у ст.ст. 2, 6-7, 90, 211, 242 КАС України норм процесуального права.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024  та 22.10.2024  відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення суду з дотримання норм матеріального і процесуального права.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство "Будпостач", код ЄДРПОУ 24267110, зареєстроване як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
29.06.2023 між Приватним підприємством «Будпостач» (покупець) та компанією JINHUA BOSSEN TOOLS СО.LTD. (Китай) (продавець) було укладено контракт №1563 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує захисні окуляри в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.
29.06.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та проформу інвойс №BS223 на товари на загальну суму 34 944,95 доларів США.
14.07.2023 позивач на підставі контракту від 29.06.2023 №1563 перерахував продавцю платіжним дорученням №4 грошові кошти за товар в розмірі 10 000,00 доларів США.
Продавець 10.10.2023 надав позивачу комерційний інвойс №BS223 для оплати товарів 34 944,95 доларів США.  
11.10.2023 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №NGP0560262.
На товари, що вказані в комерційному інвойсі 27.10.2023 виписаний сертифікат походження №23С3307А5758/00005.
08.11.2023 позивач на виконання умов на підставі контракту від 29.06.2023 №1563 перерахував продавцю кошти за товари, в розмірі 24 944,96 доларів США, що підтверджуєтеся платіжним дорученням №51. Загальна сума перерахування становить 34 944,96 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній в інвойсі.
Так для перевезення товарів до України 16.01.2014 позивачем укладено з компанією СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА (далі експедитор) договір №1128 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.
Крім того для перевезення товарів до України позивачем 20.09.2022 укладено з компанією СМА СGМ S.А. (Франція) (далі перевізник) договір №20/09/22.
30.11.2023 для оплати наданих транспортних послуг компанія СМА СGМ S.А. (Франція) виписала позивачу рахунок №UFIМ0384635, а компанія СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА рахунок № UFIМ0129992.
20,12,2023 для підтвердження витрат на транспортування товарів компанія СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА виписала довідку про транспортні витрати №19/01, компанія СМА СGМ S.А. (Франція) виписала позивачу довідку про транспортні витрати №11/02.
На підставі залізничної накладної УМВС від 31.12.2023 №2151336784 товари були доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.
Відповідно до товарно транспортної накладної СМR від 20.01.2024 №5725 товари були доставлені до Черкаської митниці.
Листом від 22.01.2024 позивач повідомив Держмитслужбу України про те, що ПП «Будпостач» здійснило 100% оплату по контракту №1563 від 29.06.2023 на відвантаження товарів згідно з комерційним інвойсом №ВS223 на суму 34 944,96 доларів США платіжними дорученнями №4 від 14.07.2023 та №51 від 08.11.2023.
22.01.2024 позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA902080800227U4 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 34 944,96 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA902080800227U4 декларант додав передбачені ст.53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації та у картці відмови №UА902080/2024/000010, виписаної відповідачем, а саме: контракт від 29.06.2023 №1563 між позивачем та компанією JINHUA BOSSEN TOOLS СО.LTD. (Китай) (продавець); комерційний інвойс від 10.10.2023 №ВS223; прайс лист продавця від 29.06.2023 про ціну товару; комерційну пропозицію від 29.06.2023; платіжне дорученням від 14.07.2023 №4 про оплату товарів; платіжне дорученням від 08.11.2023 №51 про оплату товарів; сертифікат походження товару від 27.10.2023 №23С3307А5758/00005; договір від 20.09.2022 №20/09/22 між позивачем та перевізником компанією СМА СGМ S.А. (Франція); договір від 16.01.2014 №1128 між позивачем та перевізником компанією СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА; рахунок - фактура від 30.11.2023 №UАІМ0384635 перевізника компанії СМА СGМ S.А. (Франція); рахунок - фактура від 30.11.2023 №UFІМ0129992 перевізника компанії СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА; довідка про вартість транспортних послуг від 20.12.2023 №11/02, компанії СМА СGМ S.А. (Франція); довідки про вартість транспортних послуг від 20.12.2023 №19/01, компанії СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА; цінова експертиза Державного підприємства «Держзовнішінформ» від 25.05.2023 №113/303; Залізнична накладна УМВС від 31.12.2023 №2151336784; товарно транспортна накладна СМК. від 20.01.2023 №5725; лист про оплату від 22.01.2024; витяги бухгалтерської документації позивача - видаткові накладні про реалізацію ідентичного товару в Україні від 07.11.2023; відомості з мережі Інтернет щодо ціни ідентичного товару на ринку Китаю від 22.01.2024 та декларацію митної вартості.
Перевіривши вищезазначені документи, відповідач 22.01.2024 направив декларанту електронне повідомлення №996114, у якому зазначив, про необхідність надання декларантом додаткових документів. Вказано, що заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
7) копія декларації країни відправлення.  
Позивач листом від 22.01.2024 у відповідь на електронне повідомлення №996114 повідомив, що надати інші додаткові документи немає можливості.
22.01.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000009/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів захисні окуляри за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.  
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.
22.01.2024 на підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА902080/2024/000010.
8. Не погоджуючись з рішенням Відповідача про коригування митної вартості товарів, Позивач звернувся з даним позовом до суду.
9. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;  у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених  частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:  основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями  статей 59  і  60  цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень  частини десятої  цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Висновки суду апеляційної інстанції.
10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.    53 МК України; 2)    ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України.
12. Щодо доводів Апелянта про встановлення ним розбіжностей та невідповідностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах, колегія суддів зазначає наступне.
13. Так, контролюючий орган стверджує, що числове значення складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку», відомості щодо якої заявлені в гр. 21 ДМВ не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості не підтверджені документально та не піддаються обчисленню. 
14. Однак, колегія суддів не погоджується з таким твердженням Апелянта, оскільки, згідно умов договору від  20.09.2022 №20/09/22, до замовник приймає на себе зобов`язання: залучати вантажі до транспортування на суднах виконавця; забезпечувати завантаження контейнерів виконавця згідно з правилами і нормами морського транспортування і укладання вантажів; дотримуватись умов коносамента та заявок на перевезення; cплачувати фрахт, демередж, збері гання, будь-які витрати, що виникли у вико навця при виконанні цього Договору та інші послуги виконавця за узгодженими ставками та умовами на підставі рахунків останнього.
Вказане дозволяє колегії суддів стверджувати, що СМА СGМ S.А. (Франція) взяло на себе зобов`язання щодо транспортування, перевалку (навантаження/розвантаження) вантажу замовника та виставляти за надані послуги рахунки.
Так, згідно рахунку від 30.11.2023 №UFIM0129992 виданим СМА СGМ S.А. (Франція) виписаного на виконання контракту №20/09/22 від 20.09.2022, компанією СМА СGМ S.А. (Франція) здійснено перевезення зовнішньоторговельного вантажу замовленого Позивачем. У рахунку також зазначена вартість фрахту та портових витрат в пункті призначення.
При цьому, заявлені у зазначеному рахунку, довідках про транспортні витрати та декларації витрати на транспортування не містить розбіжностей.
15. Доводи Апелянта про те, що в наданих до митного оформлення рахунках відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на викладене вище.
16. При цьому, МК України не містить вимог щодо виду документації, якою повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (зокрема, не передбачає, що такими доказами можуть бути виключно фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
17. Посилання Апелянта на відсутність відомостей щодо вартості транспортування  по території Польщі з порту GDYNIA до порту GDANSK колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення/т.1 а.с. 45/. 
18. Доводи контролюючого органу про те, що у митниці відсутня інформація, яка саме знижка діє при тій, чи іншій кількості замовленої продукції, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим й також до уваги не приймає, оскільки ані в суді першої, ані апеляційної інстанції Апелянтом не зазначено яким чином вказані обставини впливають на визначення складових митної вартості саме в контексті спірних правовідносин.
19. При цьому, колегія суддів відзначає, що у комерційному інвойсі від 10.10.2023 знижка 4% за об?єм замовлення застосована щодо усіє партії товару, поданої до митного оформлення.
20. З огляду на усе, викладене вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи Апелянта про те, що митниці заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, спростовуються з огляду на викладене вище та наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані Відповідачу під час проведення митних процедур.
21. При цьому, колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
22. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для витребування у Позивача додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК України. Отже, Позивачем надано усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною контракту.
23. При цьому, колегія судів зазначає, що митні органи дійсно мають право реалізовувати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в цьому випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.
24. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16.
25. Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, Апелянтом здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів за резервним методом й відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. 
26. У контексті аналізу вказаного питання та відповідних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 809/4367/15.
27. При цьому, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.
28. Разом з тим, колегія суддів підкреслює, що згідно з ч.3 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
29. Апеляційний суд відзначає, що резервний метод, який використав митний орган, є останнім можливим до застосування методом. Водночас, Апелянтом у спірному рішенні не обґрунтовано неможливість застосування усіх інших методів визначення митної вартості товару.
30. При цьому, згідно частини 4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом (уповноваженою ним особою) з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України.
31. Колегія суддів також акцентує увагу на тому, що консультації за своїм змістом не можуть обмежуватися формально вимогою митного органу про надання додаткових документів, адже під час таких консультацій митний орган та декларант (уповноважена ним особа) можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (за умови додержання вимог щодо її конфіденційності) з метою врегулювання проблемних питань визначення митної вартості.
32. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, процедура консультацій між митним органом та декларантом (уповноваженою ним особою) з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України проведена не була. Натомість Апелянт обмежився лише направленням до декларанта електронного повідомлення №998613 у якому зобов`язав його надати додаткові документи.
33. З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає до уваги доводи контролюючого органу про застосування ним резервного методу на підставі проведених консультацій з Позивачем.
34. З викладеного вбачається, що контролюючим органом було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих Позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.
35. Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.
36. Таким чином, документами, наданими Позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності, підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.    
37. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.
38. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга  статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.
39. Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин.
40. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".
41. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
42. Таким чином, апеляційна скарга Черкаської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року - без змін.
43. Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено  02 грудня  2024  року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Епель

Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев