ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/21449/24	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/827/24 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної        відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2  на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн..
       Згідно даної постанови, 21 вересня 2024 року о 13 год. 53 хв. в м. Тернополі по вул. Бережанська, 44б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest ARBF-0422 (повірка дійсна до 02.07.2025 р.), відмовився, після чого огляд проводився в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння «595 від 21.09.2024 р., чим порушив вимоги п. 2.9а  ПДР  України, за що відповідальність передбачена ч. 1  ст. 130 КУпАП..
       Окрім цього,громадянин  ОСОБА_1 ,21 вересня 2024 року о 13 год. 53 хв., в м.Тернополі по вул.Бережанська,44б,  керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, постановою державного виконавця Козівського районного відділу ДВС, ВП №42072607 від 04.12.2020 року, чим порушив вимоги  ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух»  та вчинив правопорушення передбачене ч. 3  ст. 126 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, а вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Свої доводи мотивує тим, що суддею грубо порушено право на захист  ОСОБА_1 , оскільки справа розглянута без його участі та належного повідомлення та з`ясування усіх обставин події, адже він перебуває на військовій службі, проте зараз у відпустці через поранення.
Зазначає, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 була безпідставною, а відеозаписи з місця події є частковими.
Вказує, що у медичному закладі порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а протоколи про адміністративні правопорушення складено без присутності особи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
Матеріалами справи підтверджуються доводи захисника щодо поважності причин пропуску ним строку апеляційного оскарження, а тому вважаю, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити. 
       Також щодо клопотання захисника про об`єднання вказаного провадження за епізодами від 21.09.2024 року із провадженням №607/21018/24 щодо ОСОБА_1 за епізодами від від 18.09.2024 року, то таке не підлягає задоволенню, оскільки нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язку суду щодо об`єднання справ про адміністративні правопорушення відносно однієї і тієї ж особи. 
       Відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       В даному випадку, ОСОБА_1 та його захисник Терлюк О.Я. були повідомлені належним чином про час, день та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилися та не повідомили про поважність причин своєї неявки, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали, що не є перешкодою для розгляду справи без участі вказаних осіб.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
        Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії  ЕПР1№133909 від 21.09.2024 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився та погодився його пройти у медичному закладі.
       Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 21.09.2024 року.
       Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави огляду, оскільки він рухався із порушеннями ПДР України, вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст.268 КУпАП.
       За вказаних обставин необґрунтованим є твердження апелянта про те, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, оскільки останній на місці події жодного разу не заперечував факт керування автомобілем та порушення ПДР України, що також підтверджується відеозаписом з місця події.
       Крім того ОСОБА_1 на місці зупинки особисто підтверджував факт вживання алкоголю.
       Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №632 від 11.10.2024 року.
        При цьому не заслуговують на увагу доводи захисника, що у медичному закладі було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 двічі продував прилад із 20-хвилинним інтервалом, як цього вимагає інструкція і прилад “Драгер” показав результат в 1,80 ‰ .
       Відповідно до п.2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
       Даних вимог правил дорожнього руху  ОСОБА_1 не виконав.
       Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Отже, суд дійшовши вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КупАП.
Доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.9 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
       Також відповідно до пунктів 2.1(а) Правил дорожного руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
       Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.
       Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№133912 від  від 21.09.2024 року; аудіовізуальному диску, на якому міститься відеозапис подій, що мали місце 21.09.2024 р.; рапорті працівника поліції від 21.09.2024 року.
       Так, ч.3 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
       Віповідно до копії постанови  начальника Козівського районного ВДВС Південного-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2020 р.
       Вказаним доказам суд дав належну оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
       При цьому не заслуговують на увагу доводи захисника, що протоколи про адміністративні правопорушення складено без присутності особи, оскільки у вказаних протоколах ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом у відповідних графах, що він із ними ознайомлений.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення на підставі ст.36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 — задовольнити.        
       Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної        відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП — без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя