УХВАЛА
12 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 190/1031/22
провадження № 61-10442ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко Катерина Володимирівна, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
17 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко К. В., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
В порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України представником заявника не додано до касаційної скарги документи, що підтверджують 
сплату судового збору у встановлених порядку і  розмірі, або документи, 
що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно 
до закону.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом у 2022 році, в якому просив:
- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що запис № 120 в списку членів КСП «Лозуватка», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія І-ДП № 000040 від 18 травня 1995 року, зроблено стосовно ОСОБА_2 ; 
- визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_3 , померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7,63 умовних кадастрових гектарів із земель,
що перебували у колективній власності колишнього КСП «Лозуватка» П`ятихатського району Дніпропетровської області (землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованих на території Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області; 
- визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_2 , померлої 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7,63 умовних кадастрових гектарів із земель, 
що перебували у колективній власності колишнього КСП «Лозуватка» П`ятихатського району Дніпропетровської області (землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташованих на території Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області. 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та 
у фіксованому розмірі.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір»у разі коли 
в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2022 року встановлений 
в розмірі 2 481 грн, тому за подання позовної заяви в цій справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 977,20 грн (2 481 грн х 0,4 х 3).
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті 
в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Отже, за подання касаційної скарги в цій справі підлягає сплаті судовий збір 
у розмірі 5 954,40 грн (2 977,20 грн х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. 
р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку 
і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Такий висновок щодо застосування аналогічних норм ГПК України викладений 
у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко К. В., 
не відповідає зазначеним вище вимогам закону в частині оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року, зокрема стосовно визначення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення.
Так, у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2024 року представник заявника посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), однак не вказує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
За таких обставин відповідно до вимог частин другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених
статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войтенко Катерина Володимирівна, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 22 квітня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 19 червня 2024 рокузалишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 С. О. Карпенко