ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
05 листопада 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 743/569/24
Головуючий у першій інстанції – Кравчук  М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1404/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

                                    У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року у розмірі 76 225 грн, з яких: 15 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 61 225 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 грудня 2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3943. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 18 000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період – 18 днів; знижена % ставка – 2,50% в день; стандартна % ставка – 3,00 % в день.
Позивач виконав зобов`язання за укладеним правочином повністю, надавши відповідачці кредитні кошти, однак ОСОБА_1 належним чином зобов`язань не виконувала, що зумовило виникнення заборгованості, яка станом на 20 березня 2024 року становить 137 925 грн і складається із: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 15 000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 122925 грн. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, тобто часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 61 700 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 76 225 грн.
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2024 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року у розмірі 76225 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року, а районним судом безпідставно покладено на відповідачку обов`язок цього доведення та неотримання кредитних коштів.
Вважає, що позивачем на підтвердження отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором не надано первинних документів, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Довідка про видачу кредиту не є доказом отримання коштів і не визнається відповідачкою.
Указує, що позивачем не надано доказів належності ОСОБА_1 картки за номером НОМЕР_1 , наведений номер не є повним, оскільки символом «Х» замінено 6 цифр. Матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачці кредитних коштів.
Апеляційна скарга містить посилання на необхідність застосування висновків, викладених у постановах Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у справі № 444/4505/23, від 26 липня 2024 року у справі № 444/3823/23, від 17 червня 2024 року у справі № 462/61112/23, щодо вирішення питання зменшення заборгованості за відсотками до розміру заборгованості за кредитом.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс», вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Обґрунтовуючи доводи відзиву, представник позивача зазначає, що відповідачка попередньо ознайомилася з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1131-3943 (графік платежів за договором), які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови.
Указує, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» відповідачці надано одноразовий ідентифікатор НОМЕР_2 шляхом направлення смс-повідомлення на мобільний номер телефону ОСОБА_1 , який нею зазначався під час формування заявки на отримання кредиту.
Звертає увагу суду на те, що інформація щодо належності карткового рахунку відповідачці є банківською таємницею. Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 є неможливим. 
Зазначає, що під час заповнення позичальником заявки на отримання кредиту відповідачка особисто (самостійно) вказувала персональні дані, у тому числі і номер банківської картки, на який бажала отримати кредитні кошти та на який їх було перераховано. На підтвердження перерахування ОСОБА_1 коштів надано довідку про перерахування суми кредиту № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року, а також лист (довідку) АТ КБ «ПриватБанк», яка містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки: НОМЕР_1 .
Позивач вважає, що умовами кредитного договору № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року сторонами погоджено розмір та порядок сплати процентів, ОСОБА_1 погодилася з цими умовами, засвідчивши їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору НОМЕР_2 . Після закінчення строку кредитування (21 жовтня 2023 року) нарахування процентів за користування кредитом зупинено.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка в порушення вимог кредитного договору не здійснила своєчасну сплату визначених договором кредиту платежів, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 76 225 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що 26 грудня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3943 в електронній формі шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9226 (а.с. 10-15).
За умовами п. 2.1, 2.2 цього договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому договором.
Відповідно до п. 3.8 договору у разі погодження із запропонованими кредитодавцем умовами договору, позичальник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом здійснення дзвінка на номер телефону, який був наданий позичальником, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Накладення позичальником електронного підпису у формі одноразового ідентифікатору здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на веб-сайті кредитодавця.
Згідно із п. 4.1, 4.2 договору розмір кредитного ліміту загальний розмір кредиту становить 18 000 грн. Дата надання/видачі кредиту 26 грудня 2022 року. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.
Пунктами 4.3, 4.4, 4.6 договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної прграми лояльності. Базовий період складає 18 календарних днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом. 
Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі строк кредитування). Дата повернення (виплати)  кредиту 22 жовтня 2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника (п. 4.8 договору).
26 грудня 2022 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала Паспорт споживчого кредиту (а.с. 23-24).
Із довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року вбачається, що за допомогою системи LiqPay здійснено платіж 2173335965 на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням «видача кредитних коштів за договором № 1131-3943 від 26 грудня  2022 року» у сумі 18 000 грн (а.с. 31).
АТ КБ «ПриватБанк» у листі (довідці) від 27 березня 2024 року повідомлено про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року, у тому числі, по платежу 2173335965 на платіжну картку НОМЕР_1 за договором № 1131-3943 від 26 грудня  2022 року» у сумі 18 000 грн (а.с. 26-30).
Як свідчить довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року станом на 20 березня 2024 року становить 137 925 грн, з яких: 15 000 грн – основний борг, 122 925 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 32-35).
Звернувшись до суду, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повідомило, що кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», зокрема часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 61 700 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 76225 грн.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилалась на відсутність доказів укладання кредитного договору і отримання нею коштів за цим правочином.
26 грудня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3943.
Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 18 000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період – 18 днів; знижена % ставка –  2,50% в день; стандартна % ставка – 3,00% в день.
Факт перерахування відповідачці кредитних коштів у розмірі 18 000 грн підтверджено матеріалами справи. Зокрема, наявна довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року за допомогою системи LiqPay про здійснення платежу 2173335965 на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням «видача кредитних коштів за договором № 1131-3943 від 26 грудня  2022 року» у сумі 18 000 грн, а також довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 27 березня 2024 року, якою підтверджується успішність платежу 2173335965 на платіжну картку НОМЕР_1 за договором № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року у сумі 18 000 грн. 
Є необґрунтованими твердження ОСОБА_1 про відсутність доказів, що підтверджують перерахування їй кредитних коштів, та доказів належності відповідачці картки за номером НОМЕР_1 . Згідно з матеріалами справи позивач через АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 від 02 грудня 2019 року про надання послуг в системі LiqPay, перерахував відповідачці кредитні кошти у сумі 18 000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний відповідачкою у особистому кабінеті. Згідно із п. 1.1 договору № 4010 від 02 грудня 2019 року, цей договір регулює відносини АТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», згідно з якими АТ КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговуння з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на банківські картки платників (а.с. 170-174).
Відповідачка, заперечуючи проти надходження кредитних коштів, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, належних письмових доказів на підтвердження відсутності у неї карткового рахунку НОМЕР_1 або неперерахування на цей рахунок у спірний період суми за кредитом не надала, хоча не була позбавлена можливості надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх заперечень.
Судом встановлено наявність кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 і ТОВ «Укр Кредит Фінанс». У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
На виконання умов кредитного договору № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року  ОСОБА_1 здійснювала оплату 31 грудня 2022 року у сумі 3 700 грн, 11 січня 2023 року – 4 400 грн, 19 січня 2023 року – 5 675 грн, за рахунок яких здійснено погашення нарахованих і непогашених відсотків, зменшено тіло кредиту до 15 000 грн (а.с. 32-35).
Отже, часткове погашення заборгованості за кредитним договором спростовує доводи відповідачки про відсутність доказів укладення кредитного договору і неотримання нею кредитних коштів.
Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).
Згідно з довідкою про укладений договір, відповідно до якого надано фінансову послугу, – надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 32-35), ОСОБА_1 у період базового періоду користування кредитом нараховувалась пільгова процентна ставка – 2,5% строком 18 календарних днів, тобто з 26 грудня 2022 року по 12 січня 2023 року. 
31 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплатила 3 700 грн, з яких: на погашення процентів зараховано – 2 700 грн, а на погашення основного боргу – 1 000 грн. Таким чином, проценти за користування кредитними коштами були погашені, а тіло кредиту зменшилось до 17 000 грн. 
11 січня 2023 року ОСОБА_1 сплатила 4 400 грн, які було зараховано на погашення процентів за користування кредитом.
У період з 13 січня 2023 року по 30 січня 2023 року (включно) нарахування процентів було продовжено за пільговою процентною ставкою – 2,5% через погашення заборгованості зі сплати процентів.
19 січня 2023 року відповідачка сплатила 5 675 грн, з яких на погашення процентів зараховано – 3 675 грн, а на погашення основного боргу – 2 000 грн. Таким чином, проценти за користування кредитними коштами нею було погашено, а тіло кредиту зменшилось до 15 000 грн.
У період з 31 січня 2023 року по 21 жовтня 2023 року (включно) нараховувалась стандартна процентна ставка – 3% за кожен день користування кредитом.
З викладеного вбачається, що нарахування кредитодавцем відсотків за кредитним договором здійснювалося у відповідності до умов укладеного договору. Відповідачка такий розрахунок у належний спосіб не спростувала.
При цьому нарахування відсотків кредитодавцем здійснено в межах погодженого сторонами строку кредитування, який становить 300 календарних днів. З 22 жовтня 2023 року, тобто після закінчення строку кредитування, нарахування ОСОБА_1 відсотків на залишок заборгованості не здійснювалося.
Посилання відповідачки на необхідність урахування при вирішенні цього спору висновків, викладених у постановах Львівського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у справі № 444/4505/23, від 26 липня 2024 року у справі № 444/3823/23, від 17 червня 2024 року у справі № 462/61112/23, щодо зменшення заборгованості за відсотками до розміру заборгованості за кредитом, відхиляються колегією суддів, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Постанови суду апеляційної інстанції не є тотожними судовим рішенням, які ухвалюються Верховним Судом. 
Апеляційни суд важає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 61 225 грн, не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів з огляду на те, що за будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які встановлені в договорі, та які відповідач при його підписанні добровільно погодився сплатити. Отримавши кредитні кошти, відповідачка погодилася сплатити проценти за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України.
Сам лише факт, що нарахування відсотків згідно з умовами кредитного договору значно перевищує тіло кредиту, підставою для відмови у задоволенні позову бути не може, оскільки зазначене вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 1054, 1056-1 ЦК України не суперечить, а тому підстав для відмови у стягнення процентів за користування кредитом, суд не вбачає.
Підписавши електронним підписом договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3943 від 26 грудня 2022 року, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі і щодо розміру відсотків. Указаний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови укладеного сторонами правочину, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачкою грошових зобов`язань за кредитним договором та необхідність стягнення з неї кредитної заборгованості, як за простроченою заборгованістю за кредитом, так і за нарахованими відсотками. 
Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                             О.Є. Мамонова

                                                                                        О.І. Онищенко