Справа № 448/1448/24                                Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В. 
Провадження № 33/811/1551/24                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1КУпАП за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2024 року,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді, 17.07.2024 року о 14:20 год. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, на виїзд з України в Республіку Польща під час прикордонного контролю було виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на установчі дані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання БД «Гарт – 1/П» (БД 1.2.1 індекс «В» - доручення щодо додаткового вивчення). Згідно бази даних «Ризик», встановлено, що вказана особа 12.01.2022 року здійснювала перетин державного кордону по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та являється громадянином України  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Такими своїми діями  ОСОБА_6  вчинив спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, порушивши ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство», ст.ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підп.1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, та його дії кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
На постанову судді захисник Кізюн О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які на підтвердження невідповідності документа, з яким перетинав Державний кордон ОСОБА_7 , не наведено жодного доказу на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про особу ОСОБА_3 , відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Зазначає, що у протоколі вказано, що ОСОБА_7 пред`явив на паспортний контроль документ – паспорт громадянина ФРН, маючи також і паспорт громадянин України, тобто вчинив спробу незаконного перетину Державного кордону по невідповідному документу, проте в протоколі не вказується, чому саме в даному випадку цей документ не дає права на перетин кордону.
Вважає, що оскільки ОСОБА_7 є громадянином ФРН, постійно користується правами громадянина, виїжджав з країни громадянин ФРН, то його дії не свідчать про незаконний перетин кордону.
ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.
Від захисника ОСОБА_2 на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
Судом встановлено, що, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 154273 (а.с. 1), 17 липня 2024 року об 14 год. 20 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України на територію Республіки Польща, ОСОБА_8 пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , виданий на установчі дані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з рапортом старшого інспектора прикордонної служби групи адміністративно юрисдикційної діяльності впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_9 від 17.07.2024 (а.4) та рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 4-го відділення 2 групи ПК «Бориспіль-1» ОСОБА_10 від 17.07.2024 (а.с. 5), близько 14 год. 20 хв. 17.07.2024 на виїзд з України в Республіку Польща прибула особа, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Федеративної Республіки Німеччина для виїзду за кордон № НОМЕР_3 , виданий 30.09.2020, на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . у процесі перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання бази даних «ГАРТ-1/П» (БД 1.2.1, індекс «В» - доручення щодо додаткового вивчення). Шляхом взаємодії з офіцерами ГОРВ встановлено, що вказана особа є громадянином України та отримано витяг з БД ДМСУ «Особова картка» на установчі дані громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 12.01.2022 здійснював перетин державного кордону України по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії № НОМЕР_2 .
З наявної у матеріалах справи особової картки, наданої Державною міграційною службою України (а.с. 7), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, Україна, 11 липня 2014 року отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 , орган видачі: Придніпровський відділ у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС, а також 16 червня 2020 року паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , орган видачі: Сектор оформлення документів № 2 Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС.
Крім цього, інспектором прикордонної служби групи адміністративно юрисдикційної діяльності впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_9 долучено довідку-витяг з БД «Ризик», згідно з якою ОСОБА_8 протягом періоду 26 листопада 2021 року по 12 січня 2022 року виїжджав з України та в`їжджав в Україну на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 порушив вимоги статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд в Україну, громадянин України ОСОБА_8 пред`явив паспорт громадянина ФРН.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_8 є громадянином ФРН, а наданий ним органу митного контролю паспорт не є недійсним та не містить ознак підробки, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_7 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на в`їзд в Україну (паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_13 при виїзді з України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів. Водночас, виявлення документа, що має ознаки підробки, могло б мати для особи наслідки кримінально-правового характеру, оскільки такі дії підлягають кваліфікації за статями Кримінального кодексу України.
За таких обставин,суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за перетин державного кордону України, громадянином України, за паспортними документами іншої країни. Вказані висновки судді відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Призначене ОСОБА_14 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області  від 11 жовтня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 ч. 1 за ст. 204-1 КУпАП залишити без змін. 

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА