ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/24448/21
Номер провадження: 22-ц/819/345/24
Постанова
Іменем України
09 жовтня 2024 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
       головуючого : Радченка С.В.,
       суддів: Кутурланової О.В., Склярської І.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кузьміної О.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У грудні 2021 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що   ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, згідно якого ведеться облік розрахунків між сторонами. Між ними існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на наведене, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по жовтень 2021 року в сумі 15686 грн. 13 коп. та судовий збір.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за період часу з грудня 2018 року по жовтень 2021 року, тобто в межах позовної давності, заборгованість відповідача перед АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» становить 3 518,95 грн., проте, з врахуванням сплати відповідачем за вказаний період заборгованості в розмірі 10065,95грн., вбачається відсутність боргу, що є підставою для відмови в позові у повному обсязі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ «Херсонська теплоелектроцентраль»  Довбня Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог. Представник позивача зазначив, що загальна сума нарахувань за період з грудня 2018 року по березень 2021 року, тобто в межах позовної давності, становить 13711,95 грн. Крім того суд помилково вважав внесення грошових коштів ОСОБА_1 протягом 2018-2021 років, як добровільну сплату заборгованості, тоді як ці суми являють собою погашення боргу на виконання судового рішення в іншій справі по заборгованості відповідача, що мала місце до жовтня 2014 року (справа 766/15067/16), що підтверджується виконавчими документами. 
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції
ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач ПАТ «Херсонська ТЕЦ» за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з жовтня 2014 року по жовтень 2021 року становить 15686 грн. 13 коп.
Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.
Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
В даному випадку застосовується до 01 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, а з 01 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII.
У ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 частини 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 19,25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.
Проте, всупереч вимогам статті 526 ЦК України та Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідач не виконував зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за період з жовтня 2014 року по жовтень 2021 року становить 25 095, 38 грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.
Відповідно до розрахунку боргу, наданого позивачем та який не спростовано учасниками справи, з урахуванням строку позовної давності з грудня 2018 року ОСОБА_1 було нараховано за послуги з централізованого опалення та теплопостачання, а саме: в грудні 2018 року - 1080,15 грн, в січні 2019 року - 1158,08 грн, в лютому 2019 року - 845,46 грн., в березні 2019 року - 668,79 грн., в листопаді 2019 року - 224,62 грн., в грудні 2019 року - 1135,66 грн., в січні 2020 року - 1006,72 грн., в лютому 2020 року - 931,52 грн., в березні 2020 року - 573,79 грн., в листопаді 2020 року - 451,54 грн., в грудні 2020 року - 1490,63 грн., в січні 2021 року - 1469,95 грн., в лютому 2021 року - 1386,49 грн., в березні 2021 року - 1288,95 грн.. Загальна сума нарахувань в період з грудня 2018 року по березень 2021 року становить 13711,95 грн.
При цьому, за зазначений період від ОСОБА_1 надійшло 10 065, 95 грн. Проте, суд першої інстанції помилково визначив всю зазначену суму коштів, як сплату заборгованості за спожиті послуги в 2018-2021 роках, оскільки 7965,65 грн. було стягнуто в примусовому порядку на виконання рішення суду в справі 766/15067/16 про стягнення боргу за попередній період, що підтверджується постановою Державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.02.2021 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням. 
Добровільно сплаченою сумою на погашення заборгованості в означений період є 2100 грн., що не спростовано сторонами у справі.
За таких обставин, загальна сума заборгованості відповідача в період з грудня 2018 року по грудень 2021 року становить (13711,95 грн.-2100грн.) – 11 611, 95 грн. і саме ця сума повинна бути стягнута з ОСОБА_1 на користь позивача.
Отже з урахуванням вимог закону, встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з боржника підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 11 611, 95 грн., а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, необхідно відповідно провести і розподіл судових витрат.
На підставіст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 15686 грн. 13 коп., задоволено позов в сумі 11 611, 95 грн, що складає 74,02%, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 3363,46 грн.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" 11 611, 95 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3363,46 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: С.В. Радченко
Судді: О.В. Кутурланова
І.В. Склярська