ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 380/10469/24 пров. № А/857/14054/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Судової-Хомюк Н.М.,
суддів:                                                            Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 380/10469/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання дії та бездіяльності протиправними,
суддя у І інстанції Мартинюк В.Я.,
час винесення ухвали не зазначено,
місце винесення ухвали м. Львів,
дата складання повного тексту ухвали не зазначено,

                                                В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі також ВЧ НОМЕР_1 ), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за шість місяців у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення станом на дату звільнення – 03 липня 2017 року, обчисленого відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період невиплати індексації з 01 січня 2016 року по 03 липня 2017 року.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу встановлено строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом долучення до позовної заяви належним чином засвідчених копій доказів, які підтверджують обставини у даній справі (наказ про виключення позивача зі списків особового складу відповідача; рішення Львівського окружного адміністративного суду та постанови Восьмого апеляційного суду у справі №380/9202/22; підтвердження виплати позивачу належних йому сум при звільненні 08.05.2024 року; довідки про розмір грошового забезпечення позивача за останні два місяці перед звільненням та виключенням позивача зі списків особового складу відповідача); подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.
22 травня 2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначає, що до суду він звернувся у місячний строк з дня проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні, який відбувся 08.05.2024 року та долучив копії доказів, які підтверджують обставини у даній справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1  в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за шість місяців у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення станом на дату звільнення – 03 липня 2017 року, обчисленого відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 повернуто позивачу. 
Не погодившись із прийнятою ухвалою, представник позивача оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2024 року у справі № 380/10469/24 щодо повернення позовної заяви є такою, що прийнята без з`ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, зокрема без врахування періоду затримки розрахунку у зв`язку із звільненням, а також без врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду і підлягає скасуванню.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував час проведення остаточного розрахунку із апелянтом за результатами виконання судового рішення у справі № 380/9202/22, а саме – 08 травня 2024 року та не врахував сам період затримки розрахунку. Якщо обчислювати строки звернення до суду від дати проведення із апелянтом остаточного розрахунку, то вимоги частини п`ятої статті 122 КАС України останнім дотримані.
Відтак, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 27 травня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4   статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі   КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини другої статті 312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки суддя дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України.
Суд першої інстанції зробив висновок, що перебіг строку закінчився 21.05.2023 року, а до суду представник позивача із даним позовом звернувся 16.05.2024 року, пропустивши згаданий місячний строк звернення до суду.
Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів  владних повноважень.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Так, предметом спору даній справі є стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні.
Оскільки середній заробіток за час затримки виплат не є складовою заробітної плати, то на позовні вимоги розповсюджуються строки позовної давності, передбачені статтею 122 КАС України, частина п`ята якої передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
За загальним правилом строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Питання встановлення початку перебігу строку звернення до суду неодноразово було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема і у постановах від 25.02.2021 у справі №240/5092/20, від 11.03.2021 у справі №560/3338/19, від 15.07.2021 у справі №300/2782/20, від 07.02.2023 у справі №480/2878/22, від 18.05.2023 у справі №420/9651/22 та багатьох інших, у який касаційний суд дійшов висновку, що початок перебігу строку звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має обчислюватися з дня проведення остаточного розрахунку з працівником.
Із матеріалів справи слідує, що на виконання судового рішення у справі №380/9202/22 відповідачем було здійснено остаточний розрахунок – 08 травня 2024 року.
Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі розпочався 09 травня 2024 року - на наступний день за днем остаточного розрахунку, а сплив зазначений строк, відповідно, 09 червня 2024 року.
Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 16 травня 2024 року, можна зробити висновок, що він звернувся до суду в межах місячного строку звернення до адміністративного суду, що встановлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України.
З огляду на викладене, в суду першої інстанції були відсутні достатні і належні підстави для повернення позовної частини в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за шість місяців у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, з урахуванням середньоденного грошового забезпечення станом на дату звільнення – 03 липня 2017 року, обчисленого відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.
В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надто формально підійшов до вирішення питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви, а тому, на думку апеляційного суду, помилково повернув позовну заяву позивачу, позбавивши його, таким чином, права на судовий захист.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 380/10469/24 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник