ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 684/440/24
Провадження № 33/4820/705/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його захисника адвоката Яцишина А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Яцишина А.О. на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду, 11 серпня 2024 року о 01 годині 59 хвилин в с. Пилява по вул. Чорновола, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає даній обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі адвокат Яцишин А.О. просить постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово заперечував факт керування транспортним засобом в той день та повідомляв працівників поліції про те, що він просто відпочиває.
Пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що вона не бачила чи вживав ОСОБА_1 алкоголь та чи їхав він автомобілем, а також, що з подвір`я ОСОБА_1 пішов пішки, суд безпідставно оцінив критично. Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сварка, остання в пориві злості подзвонила на лінію 102, тому і виникли розбіжності у письмових поясненнях та поясненнях у судовому засіданні.
Рапорт та пояснення працівників поліції не можуть слугувати однозначними доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, місцем складання протоколу є: АДРЕСА_2 . Однак, фактично події відбувались на ґрунтовій польовій дорозі за межами села, що чітко видно із відеозаписів працівників поліції.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Яцишин А.О. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її у повному обсязі, провадження закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведених в апеляційній скарзі підстав. В ході апеляційного розгляду адвокат Коршук І.С. наполягав, що в даному випадку суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 був водієм, недоведена належними та допустимими доказами
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Яцишина А.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції встановив, що 11 серпня 2024 року о 01 годині 59 хвилин в с. Пилява по вул. Чорновола, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає даній обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП. 
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, обґрунтовані дослідженими доказами, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №110542 від 11 серпня 2024 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення (а/с 2);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11 серпня 2024 року, відповідно до яких ближче до вечора до її доньки приїхав ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після вечері та вживання алкоголю він почав кричати та вживати нецензурні слова, у зв`язку з чим вона зателефонувала на спецлінію 102. ОСОБА_1 разом з її дочкою сіли в автомобіль білого кольору ВАЗ 2106 та поїхали у невідомому для неї напрямку (а/с 3);
- диском із відеофайлами (а/с 5);
Вважаю, що надані суду докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.
Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відтак, у рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. 
З наданих суду відеозаписів з нагрудної камери поліцейських вбачається, що працівники поліції у зв`язку з виявленими ознаками та наявністю підстав вважати, що ОСОБА_1 керував автомобілем після вживання алкоголю, про що було повідомлено його, неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі (файл 0000000_00000020240811020010_0033 01:28, 02:41, 02:44, 04:05, 04:13, 05:09; файл 0000000_00000020240811021509_0034 04:30, 04:36, 04:46), на що останній вказував про те, що вони відпочивають, нікуди не їдуть і не їхали, факт руху автомобіля та керування ним неодноразово заперечував (файл 0000000_00000020240811020010_0033 01:40, 02:18, 02:50, 03:05, 03:10, 04:22, 04:49, 05:04, 05:16, 06:38, 07:05, 07:14, 07:28), згодом вказав, що не буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння (файл 0000000_00000020240811021509_0034 04:48). 
На відео також зафіксовано телефонну (0000000_00000020240811020010_0033) та особисту (0000000_00000020240811033257_0039) розмови працівників поліції з ОСОБА_2 , в ході яких остання яка серед іншого повідомляла про те, що після сварки та вживання алкоголю ОСОБА_1 разом з її дочкою сіли в автомобіль білого кольору ВАЗ 2106 та поїхали у невідомому для неї напрямку (арк.спр.6).
Суд вважає, що відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.
Зазначений відеозапис дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення, які узгоджуються між собою, є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Крім того, працівник поліції ОСОБА_3 у суді першої інстанції пояснив, що під час патрулювання приїхав на виклик до ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що до неї приїхав невідомий чоловік, який після сварки та вживання алкоголю в її будинку сів у автомобіль разом з її дочкою та поїхав. Працівники поліції розпочали переслідування в напрямку, вказаному ОСОБА_2 , та зупинили вказаний автомобіль в кінці вулиці в селі Пилява. Автомобіль рухався, потім здійснив зупинку, водієм був ОСОБА_1 .. Це бачив він особисто, а також про це повідомила свідок ОСОБА_2 .. Після того, як двигун автомобіля заглушили, були увімкнені габарити та він особисто торкнувся капота, який був гарячим, що, як пояснив ОСОБА_3 , було б неможливим у випадку, коли б автомобіль не рухався. Окрім того, працівник поліції пояснив, що дійсно на відео з відеореєстратора не зафіксовано факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки у зв`язку з тим, що поліцейський автомобіль не був заглушений, реєстратор перезавантажився та розпочав новий запис, попередній відновити неможливо. Це пов`язано з технічними налаштуваннями та часовими обмеженнями його роботи. Бодікамеру він увімкнув одразу, коли вийшов зі службового автомобіля, проте автомобіль ОСОБА_1 уже на той час зупинився.
Між тим, суддею першої інстанції слушно зауважено, що із досліджених відеофайлів установлено, що ОСОБА_1 , заперечуючи факт руху автомобіля та керування ним, жодних пояснень працівникам поліції, аналогічних наданим в судовому засіданні, щодо причини перебування його автомобіля у зафіксованому на відео місці та часі та щодо технічної несправності автомобіля, не надавав. Вказуючи на такі пояснення в судовому засіданні жодних доказів на їх підтвердження не надав.         Отже, пояснення ОСОБА_1 у яких він заперечив факт керування автомобілем, вказавши при цьому на його технічні несправності, а також пояснення його захисника суд вірно уважав такими, що спростовуються наведеними вище доказами, які у своїй сукупності є достатніми для доведення вини у вчиненні інкримінованого  ОСОБА_1 правопорушення. Відсутність зафіксованого на відео руху автомобіля не свідчить про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки такий відеозапис є одним із засобів доказування для її встановлення, та не є єдиним джерелом доказів. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення працівників поліції не можуть слугувати достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, крім показів поліцейський, наявні інші письмові докази, в тому числі відеозаписи та письмові пояснення свідка ОСОБА_2 .
       Вважаю правильним критичну оцінку судом першої інстанції наданим у судовому засіданні показанням свідка ОСОБА_2 про те, що вона не бачила, чи вживав ОСОБА_1 алкоголь та чи їхав він автомобілем, а також, що з подвір`я він пішов пішки, оскільки її показання не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та суперечать наданим нею ж письмовим поясненням, а також її поведінці та поясненням, зафіксованим на відео. Розбіжність між такими не змогла пояснити в судовому засіданні, при цьому вказала на те, що не пам`ятає та що вибачила ОСОБА_1 .
       З урахуванням наведеного, апеляційні доводи, що ОСОБА_1 11.08.2024 о 01 год. 56 хв. не керував транспортним засобом, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому їх слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності. 
       Не можуть бути прийнятими до уваги також доводи про те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, місцем складання протоколу є: АДРЕСА_2 , проте, фактично події відбувались на ґрунтовій польовій дорозі за межами села, оскільки зазначене жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.
Постанова Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 рокує законною і підстав для її скасування не має

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:
       Постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Яцишина А.О. - без задоволення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя