ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/678/24	Головуючий у 1-й інстанції   Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/774/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу №601/678/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Надія Миронівна, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., повний текст якого складено 14 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів (аліментів), -

В С Т А Н О В И В:
       
       у червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь безпідставно набуті кошти (аліменти) в розмірі 53 148,85 гривень.
       В обґрунтування позовних вимог вказав, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 квітня 2021 року рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/2415/20 – розірвано. У вказаному шлюбі народилися діти: дочка – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та син – ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 18.01.2021 судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області, стягнено з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
       Зазначає, що на виконання даного судового наказу ним сплачувалися аліменти на утримання дітей. Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 07.09.2021р., визначено місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з мамою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

       З 01 вересня 2021 року та по сьогоднішній день їх спільна дочка проживає з позивачем, згодом син теж виявив бажання проживати з батьком. 14 березня 2023 року Кременецьким районним судом Тернопільської області було винесено рішення у справі №601/1044/22, яким було розірвано договір між батьками, щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 
       Вказує, що неодноразово звертався до відповідачки ОСОБА_2 щодо надання коштів на утримання дочки, оскільки вона стягувала з нього аліменти на її утримання та продовжувала користуватися аліментами. Всі звернення позивача до ОСОБА_2 залишалися безрезультатними, що стало підставою звернення до суду. 
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів (аліментів) в розмірі 53148,85 гривень, відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Н.М. просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
       Вказує на те, що cуд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачем не подано доказів, які підтверджують здійснення платежів (аліментів) внаслідок рахункової помилки та здійснення аліментних платежів не є результатом недобросовісності набувача коштів.
       Матеріалами справи підтверджено, що ним сплачувалися аліменти на утримання дітей та виконано судовий наказ від 18.01.2021 року, що стверджується довідкою нарахованої заробітної плати та здійсненими відрахуваннями за період з 01.09.2021 року по 31.03.2023 року. 
        Посилається на те, що в серпні 2021 року дочка відмовилась повертатись до матері та з 1 вересня 2021 року і по сьогоднішній день проживає разом з ним. Актом обстеження умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей Кременецької міської ради та КУ «Центр надання соціальних послуг Кременецької міської ради» від 06.09.2022 року підтверджено, що дочка — ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 проживають з ним та батько виконує покладені на нього батьківські обов`язки по вихованню, утриманню та забезпеченню дітей.
       14 березня 2023 року Кременецьким районним судом Тернопільської області винесено рішення у справі №601/1044/22 про визначення місця проживання дітей, зокрема ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком. Діти навчаються у школі, він забезпечує дітей канцелярським приладдям, купує необхідний одяг та оплачує сніданки.
       Вважає, що оскільки дочка фактично з 1 вересня 2021 року проживала з ним та знаходилась на його утриманні, що підтверджено матеріалами справи, відповідачка неправомірно та безпідставно отримувала від нього кошти (аліменти) на її утримання.
       Зазначає, що неодноразово звертався до відповідачки щодо надання коштів на утримання дочки та всі звернення залишились безрезультатними.
       На виконання судового наказу ним сплачено грошові кошти в розмірі 132620,91 грн, що підтверджується розрахунком від 07.11.2023 року №39118. За період з 1 вересня 2021 року, початок фактичного проживання дочки з татом, до квітня 2023 року ним сплачено – 106 297,7 грн на утримання двох дітей. 
       З цих підстав просить стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 53148,85 грн.        
       Відзив у визначений судом термін не надійшов.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
       Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.
       З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом установлено, що під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданими Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

       07.09.2021 між сторонами укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2117.
       По розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 , згідно судового наказу № 601/2416/20 від 25.02.2021, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області, переплата по аліментах становить – 1490,12 гривень.
       Рішенням Виконавчого комітету Кременецької міської ради від 16.09.2022 року №732, надано висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 . Рекомендовано батькам визначити способи участі у вихованні дітей, того з батьків хто проживає окремо, задля забезпечення найкращих інтересів дітей на безперешкодне побачення, спілкування та спільний розвиток.
       Відповідно до довідки від 07.11.2022 № 01-23/131, виданої директором Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 4 класі, проживає разом з батьком з вересня 2021 року. Батько, ОСОБА_1 , приводить та забирає доньку в заклад освіти, постійно цікавиться вихованням та навчанням дитини.
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.03.2023 (справа № 601/1044/22), позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – служба у справах дітей Кременецької міської ради про розірвання договору та визначення місця проживання дітей – задоволено частково. Розірвано договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. 07 вересня 2021 року, зареєстрований у реєстрі № 2117. Визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом із батьком - задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_1 .
       Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.07.2023 (справа № 601/1039/23), затверджено мирову угоду, укладену між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі, згідно якої:
       1. Сторони погодилися про те, що ОСОБА_2 відмовляється від стягнення аліментів, визначених судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.01.2021 у цивільній справі № 601/2416/20, згідно якого стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття.
       2. Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 відмовляється від позовної вимоги, яка міститься в позовній заяві до ОСОБА_2 по справі № 601/1039/23 від 01.05.2023, а саме – стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від 15.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. З моменту підписання цієї мирової угоди та визнання її судом сторони не мають та не будуть мати будь-яких претензій, як матеріальних, так і моральних, по відношенню один до одного.
       Згідно довідки про нараховану заробітну плату, здійснені відрахування та виплати з неї № 177/01-09 від 13.11.2023, виданої Відділом у справах сім`ї, молоді та спорту Кременецької міської ради, нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 по 31.03.2023 складає – 367 700 гривень 49 копійок, з якої відраховано податків та зборів в розмірі – 73 264 гривень 75 копійок та аліментів в розмірі – 98 666 гривень 30 копійок.
       Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 64885383 від 02.08.2023, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 601/2416/20 від 25.02.2021, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області, - закінчено на підставі ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 12.07.2023 (справа № 601/1039/23), про затвердження мирової угоди.        
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів), суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано будь-яких доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, а саме: що здійснення вказаних платежів (аліментів) є результатом рахункової помилки чи недобросовісності набувача коштів. Також позивачем не додано доказів, що аліменти витрачалися не за призначенням. 
        Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
       Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
       Правовий аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
       Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
       Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
       Набуття стягувачем майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання рішення суду не вважається безпідставним.
       Як вбачається з матеріалів справи, що аліментні виплати в розмірі 53148,8 грн позивач здійснив не добровільно, а в примусовому порядку в межах відкритого виконавчого провадження № 64885383 з примусового виконання судового наказу, виданого Кременецьким районним судом 25.02.2021 у справі № 601/2416/20. 
       Разом з тим згідно з п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
       Аналіз частини першої статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
       При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
       Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія "добросовісність" закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.
       ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.
       З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
       Звертаючись із позовом про повернення безпідставно набутих коштів (аліментів) позивач посилався на те, що з 01.09.2021 року дочка ОСОБА_3 фактично проживала з ним, а тому у нього був відсутній обов`язок по сплаті аліментів на її утримання в користь ОСОБА_2 та вважав, що з нього незаконно відраховані аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 53148,85 грн.
       Однак, обставини, на які посилається позивач про перебування доньки ОСОБА_5 з 01.09.2021 року на його утриманні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, що акт від 06.09.2022 року, на який посилається заявник у позовній заяві, відсутній в матеріалах справи, разом з тим в рішенні Кременецького районного суду від 14 березня 2023 року суд першої інстанції зазначає акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 31.05.2022 року, який відображає умови проживання неповнолітньої ОСОБА_8 станом на 31.05.2022, тому посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що відповідачка неправомірно та безпідставно отримувала кошти (аліменти) на утримання доньки ОСОБА_5 , оскільки з 1 вересня 2021 року донька проживала з ним та знаходилась на його утриманні, що підтверджується актом від 06.09.2022, колегія суддів вважає безпідставними. 
       Окрім того, встановлюючи обставини недобросовісності ОСОБА_2 , як набувача аліментів, суд обґрунтовано взяв до уваги факт, що між сторонами протягом тривалого часу існував спір про визначення місця проживання дітей та позивач сплачував аліменти не добровільно, а в примусовому порядку в межах відкритого виконавчого провадження № 64885383 з примусового виконання судового наказу, виданого Кременецьким районним судом 25.02.2021 у справі № 601/2416/20. 
       Аліментні кошти витрачались на утримання дітей за відсутності будь-якої несумлінності з боку відповідача, оскільки зворотного позивачем не доведено. Як ствердила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , що кошти, які сплачував позивач на утримання дітей витрачалися лише на них. Дочка ОСОБА_3 з 2021 року проживає як у відповідачки, так і у позивача.
       Також позивач не звертався з позовною заявою про припинення стягнення аліментів і лише 12.07.2023 ухвалою Кременецького районного суду затверджено мирову угоду, згідно якої обидві сторони відмовилася від стягнення аліментів на утримання дітей.
       Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
       Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.
       Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
       Враховуючи те, що відповідно до частини першої статті 179 СК України саме діти є власником одержаних на їх утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві, вимоги позивача про повернення ним сплачених на утримання доньки аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема і статті 1215 ЦК України.
       За відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття аліментів, які є власністю дитини та якими розпоряджалась їх мати в інтересах дітей, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для повернення безпідставно набутих коштів (аліментів) .
       Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.
       У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції необхідно покласти на ОСОБА_1 в межах понесених ним сум.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -
                                     П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Надія Миронівна залишити без задоволення.

       Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

       Судові витрати по справі покласти на позивача в межах ним понесених.

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча                                                                        Н.М. Храпак 

Судді:                                                 Б.О. Гірський

                                                                                М.В. Хома