Номер провадження: 33/813/2223/24
Номер справи місцевого суду: 496/866/24 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Нестеренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року, відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 16.01.2024 року о 12 год 38 хв., за адресою: Одеська область, автодорога М-05, 463 км, Київське шосе, 17а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Sequoia», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість шкіряного покрову, зіниці ока звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає ситуації). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 733975 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Нестеренко В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:
- від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а у протоколі висловив, що не розуміє українську мову та йому потрібен перекладач;
- з протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не вбачається, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чи відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- співробітником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим такий огляд вважається недійсним, протокол – недопустимим доказом вини, відповідно;
- поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки;
- водія не відстороняли від керування транспортного засобу, що у сукупності підтверджує факт невідповідності дій поліцейського.
- суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив відеоматеріали, що призвело до незаконності оскаржуваного рішення.
Крім того, апеляційна скарга адвоката містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначає, що копію оскаржуваного рішення не було отримано вчасно, а лише 03.07.2024 року з ЄДРСР апелянт був ознайомлений з повним текстом постанови.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , та його представника – адвоката Нестеренко В.В. які будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Розгляд справи за відсутністю учасників процесу узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду апеляційної скарги на оскарження постанови суду першої інстанції, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасник справи, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, копію повного тексту постанови була отримана апелянтом лише 03.07.2024 року.
Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції до Біляївського районного суду Одеської області, була подана 09.07.2024 року, що підтверджується штрих-кодом поштового відправлення (а.с. 29).
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_2 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений законом строк, а тому матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката Нестеренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №733975 від 16.01.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 16.01.2024 о 12:38 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Sequoia», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість шкіряного покрову, зіниці ока звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає ситуації). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «МЦПЗ» ООР від 16.01.2024 о 12:50 год. (а.с. 5), відповідно до якого в результаті огляду проведеного уповноваженою особою патрульної служби МВС, виявлено ознаки сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіряного покрову, зіниці ока звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає ситуації; від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився;
- відеозаписом з нагрудних камер співробітника патрульної поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Зазначені вище докази в своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння. Зокрема, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Отже, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Проте, вимоги зазначеного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно 
ОСОБА_3 до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 16.01.2024. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту зупинення транспортного засобу, за кермом якого перебував, як згодом було встановлено, ОСОБА_4 . Зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування його у стані наркотичного сп`яніння, наголосивши ознаки такого сп`яніння, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, водій не погоджувався, роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження огляду. Після цього, поліцейським роз`яснені права водію та складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відтак, наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт неодноразових пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та відмова водія від проходження такого огляду. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин фактичної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Посилання апелянта що поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки апеляційний суд відхиляє оскільки за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я без проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що співробітником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим такий огляд вважається недійсним, протокол – недопустимим доказом вини, відповідно, апеляційний суд відхиляє, оскільки, огляд на стан наркотичного сп`яніння працівником поліції на місці зупинки не проводився.
Посилання захисника, що ОСОБА_1 , що не відмовлявся пройти огляд, спростовуються наявними відеозаписами. Так, поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування, та відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.
При цьому, після неодноразових пропозицій працівника поліції та відмови водія від проходження огляду, не впливає на правомірність рішення, прийнятого поліцейським, щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки за своєю юридичною природою відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту невиконання вимог поліцейського у відповідності до п.2.5 ПДР пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Доводи про те, що те є ОСОБА_1  не розумів поліцейських є неприйнятними з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції слушно зазначив, що ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення в НОМЕР_3 в Україні. Для отримання вказаного посвідчення водія ОСОБА_1 необхідно було пройти курс навчання в спеціалізованому навчальному центрі та здати екзамен щодо знання правил дорожнього руху України, які проводяться українською мовою. Отже, твердження ОСОБА_1 щодо нерозуміння української мови під час спілкування з працівниками поліції, не відповідають дійсності.
Положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким державною мовою в Україні є українська мова, треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
З огляду на те, що, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 , відповідно до відеозапису події водій розумів хід подій які відбуваються за його участі, в спілкуванні з поліцейськими відповідав на запитання, надавав документи та пояснення хоча і російською мовою, апеляційний суд не приймає посилання захисника що водій не розумів українську мову.
Також є голослівними доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та спростовуються відеозаписом події, де поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що за наслідком відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння його відсторонено від керування транспортним засобом.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив
Клопотання адвоката Нестеренко В.В. про поновлення строку – задовольнити, поновити строк н апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката скаргу адвоката Нестеренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  Ю.І. Кравець