ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20747/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                 Чаку Є.В., 
          суддів:                                                             Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Українсько-іспанського спільного підприємства "Іберус-Київ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Українсько-іспанського спільного підприємства "Іберус-Київ" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
          Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - позивач) звернулося до суду із позовною заявою до Українсько-іспанського спільного підприємства "Іберус-Київ" про стягнення з відповідача заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року в сумі 20920,22 грн.
          Київський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 24 червня 2024 року позов задовольнив. 
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. Апелянт зазначив, що рішення прийнято за умов неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вирішив вважати встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом.
          Апелянт вказав, що позивачем суду не було надано всіх документів, якими мало бути підтверджено законність нарахування заборгованості відносно СП «ІБЕРУС - КИЇВ» та обгрунтованості нарахованих позивачем витрат, які він нібито фактично поніс на виплату та доставку пенсій.
          Апелянт зазначив, що щорічні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у 2022 році позивачем не складались та на адресу відповідача не направлялись. Всі розрахунки позивачем складались лише за окремі періоди часу (підтвердженням чого є подання даного позову) з безпідставним зарахуванням тих виплат, які на думку позивача відповідач мав сплатити починаючи з липня 2022 року по жовтень 2022 року. На переконання апелянта за відсутності обґрунтованого щорічного розрахунку були відсутні підстави вважати заборгованість відповідача такою, що підтверджується належними доказами.          
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          Судом встановлено, що Українсько-іспанське спільне підприємство "Іберус-Київ" є юридичною особою та обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
          Згідно розрахунків заборгованості з відшкодування пільгових пенсій з липня 2022 року по жовтень 2022 року включно за відповідачем рахується борг на загальну суму 20920,22 грн. 
          Оскільки вказана сума заборгованості не була сплачена Українсько-іспанським спільним підприємством "Іберус-Київ" в добровільному порядку, позивач звернувся до суду.
          Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
          До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
          Згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
          Згідно із пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
          Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція).
          Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
          Згідно з пунктами 6.4, 6.7, 6.8 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
          Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
          У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.
          Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
          За наведеного правового регулювання, обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, а відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем. Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
          Судом встановлено, що заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" по Українсько-іспанському спільному підприємству "Іберус-Київ" за списками № 1 за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року у розмірі  20920,22 грн. виникла за наслідками невиплати пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
          Відповідне призначення пенсії цим особам відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалось та заяви про припинення виплати пенсії цим особам у зв`язку з призначенням їм пенсії на підставі недостовірних документів до органів Пенсійного фонду не подавались.
          У апеляційній скарзі апелянт зазначив, що  судом першої інстанції не було досліджено інформацію стосовно періодів обрахування пільгового стажу, підстав для призначення пенсії на пільгових умовах відносно конкретних осіб, розмірів відсотків до відшкодування коштів у випадках, коли особи працювали на декількох підприємствах та пропорційності обрахування витрат відповідно до відпрацьованого стажу та дати досягнення особами пенсійного віку судом.
          Проте, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлювався, що обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", покладений на підприємства, тобто відповідача (такий висновок міститься, зокрема, у постановах від 20 грудня 2018 року у справах №804/7025/17, № 804/2506/17).
          У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 804/2793/18 наголошено, що оцінка наявності пільгових умов праці, атестації робочих місць, відповідного стажу, тощо надається органами Пенсійного фонду при призначенні пенсії особам, а тому не підлягає оцінці при розгляді подібних справ.
                Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від сформованих правових позицій.
          Зі змісту поданих позивачем документів вбачається, що на виконання вимог Інструкції №21-1 було складено та направлено на адресу відповідача повідомлення-розрахунки щодо пільгових пенсійних виплат за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року.
          Доказів оскарження цих розрахунків, як і оплати відповідних коштів щодо здійснених позивачем витрат суду не надано.
          Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази протиправності розрахунків позивача, докази сплати відповідачем заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав ля задоволення останніх.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
          Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
          Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Українсько-іспанського спільного підприємства "Іберус-Київ" - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року- залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                            А.Ю. Коротких