ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2024 року	Львів	Справа № 166/862/24 пров. № А/857/19127/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Носа С.П., Шевчук С.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 08 липня 2024 року (головуючого судді Фазан О.З., ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в смт. Ратне) у справі № 166/862/24 провадження №2-а/166/16/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача старший інспектор з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 03.06.2024 звернулася в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача старший інспектор з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП ОСОБА_2 в якому просить визнати постанову серії 4АВ№05882955 старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФ ППДР ДПП ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч.1 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати, стягнути судові витрати.
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 28 червня 2024 року провадження в справі закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Представник позивачки звернувся до суду із клопотанням про розподіл судових витрат у даній справі, а саме судового збору у розмірі 605,60 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Оскаржуваною ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 28 червня 2024 року повернуто ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп при подачі позовної заяви згідно з платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" № 0.0.3677437924.1 від 31 травня 2024 року, код документа 9343-8569-9396-1957. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 5500 гривень витрат на правничу допомогу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення допущено порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 5500 гривень витрат на правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, також заявив про стягнення судових витрат з відповідача в сумі 1500 грн. в апеляційному суді за підготовку відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. 
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати у розмірі 5500 грн є співмірними зі складністю цієї справи, фактично наданим адвокатом обсягом послуг у суді та відповідають критерію реальності таких витрат.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7 ст.139 КАС України).
Згідно ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 по справі №810/3806/18, від 19.09.2019 по справі №826/8890/18.
За нормами частини 6 статті 143 КАС України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції додано копію договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Панасюком І.І.; додатком №1 до договору про вартість послуг адвоката від 27.05.2024; додатком №2 до договору актом прийому-передачі наданих послуг від 28.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано правову допомогу на загальну суму 5500 грн; копію прибуткового касового ордера від 28.06.2024 та оригінал квитанції до нього, відповідно до якого адвокатом Панасюком І.І. прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Колегія суддів вважає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч.5 ст.134 КАС України.
Враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу (5500,00 грн.) є неспівмірною з вимогами про скасування постанови, якою накладено штраф у розмірі 340,00 грн., незначною складністю цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2500,00 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн., оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову та результату у вказаній справі, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при стягненні витрат на правничу допомогу допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для зміни ухвали.
Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України наявні з врахуванням поданої заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.
З огляду на вищезазначене, враховуючи категорії та складність справи, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, пропорційності складності наданих послуг правовому супроводу справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою суму наданих послуг представником позивача в суді апеляційної інстанції в цілому на суму 1500 грн., оскільки підготовка подання відзиву на апеляційну скаргу не потребувала затрат значного часу, які заявлені представником позивача, отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката, надану в суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 1000 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – задовольнити частково.
Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 08 липня 2024 року у справі № 166/862/24 провадження №2-а/166/16/24 – змінити, а саме викласти абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вулиця Ф. Ернста, 3, місто Київ, 03048, код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.
В решті ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 08 липня 2024 року у справі № 166/862/24 провадження №2-а/166/16/24 – залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вулиця Ф. Ернста, 3, місто Київ, 03048, код ЄДРПОУ - 40108646) 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу в апеляційному суді.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                С.П. Нос

                                                                                            С.М. Шевчук

Повний текст постанови складено 30.09.2024