П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 522/25838/21	

Перша інстанція суддя Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенко О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , а саме: 
- визнання протиправним та скасувати рішення засідання Житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування (Військова частина НОМЕР_1 ) (Об`єднана житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 ) від 06 лютого 2008 року, оформленого протоколом № 1 від 06 лютого 2008 року, в частині зняття з квартирного обліку підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 , який перебував на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування у списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, складом сім`ї 4 особи: ОСОБА_1 , 1960 р.н.; дружина ОСОБА_2 , 1960 р.н.; син ОСОБА_3 , 1988 р.н.; син ОСОБА_4 , 1983 р.н.;
- зобов`язання Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 поновити підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 зі складом сім`ї 4 особи: ОСОБА_1 , 1960 р.н.; дружина ОСОБА_2 , 1960 р.н.; син ОСОБА_3 , 1988 р.н., син ОСОБА_4 , 1983 р.н., який перебував на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування у списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, з залишенням на квартирному обліку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не надано правової оцінки тому факту, що за зазначеною в позовній заяві адресою проживання позивача наразі знаходиться П`ятий апеляційний адміністративний суд.
Також, на переконання апелянта, судом першої інстанції не враховано, що наразі діти позивача є повнолітніми, а як наслідок діти не входять до складу його родини.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, а також подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
При цьому, відповідачем подано відповідь на відзив у якому повторно зазначено про пропуск позивачем строків звернення до суду.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 04 серпня 1977 року по 28 вересня 1999 року, звільнений у запас наказом заступника Міністра оборони України - Командувачем Сухопутних військ № 250 від 28 вересня 1999 року.
Згідно з протоколом №34 від 28 жовтня 1996 року засідання житлової комісії штабу та управління Одеського військового округу родину ОСОБА_1 в складі чотирьох осіб (він, дружина та два сина) включено до списку черги на отримання житла з 15.07.1996 року.
Відповідно до протоколу № 1 від 06 лютого 2008 року військовослужбовців, які на даний момент перебувають на квартирному обліку при житловій комісії штабу та управління Південного оперативного командування та не підтвердили поліпшення житлових умов згідно вимог керівних документів, тимчасово до підтвердження потреби в поліпшенні житлових умов зняті з квартирного обліку (576 осіб згідно списку, додаток №1 до протоколу).
Згідно листа № 1190/ЖК від 29 листопада 2019 року житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 позивачу стало відомо про те, що 06 лютого 2008 року рішенням засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування, відповідно до протоколу №1 від 06 лютого 2008 року, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку.
В свою чергу, позивач, вважаючи, що його протиправно знято з квартирного обліку, звернувся до суду з цим позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач протиправно знято з квартирного обліку, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, підстави забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями визначено в ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
При цьому, Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі – Порядок № 1081).
Згідно п. 1 Порядку № 1081, цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського  і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують  поліпшення  житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Згідно п. 30 Порядку № 1081, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових  умов,  внаслідок  чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення  волі  на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності,  але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Крім того, наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень (далі Інструкція № 577).
Згідно п. 3.10 Інструкції № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у  зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання  житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно п. 3.12 Інструкції № 577, військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. 

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення засідання житлової комісії штабу та управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 06 лютого 2008 року, оформленого протоколом № 1, в частині висновку про зняття з квартирного обліку підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 , який перебував на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування у списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, складом сім`ї в 4 особи.
Між тим, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок, що суб`єктом владних повноважень не доведено існування обставин, що є підставою для зняття позивача з обліку згідно вимог чинного законодавства.
В свою чергу, колегія суддів також зазначає, що оскаржуване рішення не містить посилань на визначені у вищевикладених нормах підстави для зняття військовослужбовців з квартирного обліку.
З іншого боку, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В даному випадку, доводи апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень зводяться до того, що зареєстрована адреса проживання позивача збігається з адресою за якою наразі знаходиться П`ятий апеляційний адміністративний суд та діти позивача досягли повноліття.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що місце реєстрації позивача, зазначене в позовній заяві, жодним чином не впливає на правомірність оскаржуваного рішення житлової комісії та жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.
Крім того, щодо складу сім`ї позивача колегія суддів зазначає, що за умови скасування оскаржуваного рішення, становище позивача та його родини на обліку, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення, має бути поновлено у відповідному стані.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Так, право особи на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема, строком звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, що установлений чинним процесуальним законодавством.
При цьому, згідно абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу зазначеної норми процесуального права вбачається, що строк звернення до адміністративного суду має обчислюватися з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Між тим, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів вручення копії оскаржуваного рішення позивачу після його прийняття.
Крім того, в аспекті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Із зібраних матеріалів у справі та доводів клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду вбачається, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує на те, що він вважав, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому позивач першочергово звертався до суду з цивільним позовом.
В свою чергу, проаналізувавши факт звернення позивача до суду з цивільним позовом вперше з дотриманням строків звернення, тривалість розгляду справи в порядку цивільного судочинства, на яку позивач об`єктивно не міг вплинути, а також подальший факт передачі даної справи за підсудністю, колегія суддів вважає, що у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, як адміністративним, так як позивач вчиняв активні дії, хоча й помилкові, для захисту своїх прав у судовому порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишення без розгляду адміністративного позову у даній справі порушить право позивача на доступ до суду та унеможливить вирішення спірних правовідносин.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року – без змін.

          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

            Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
            Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян