ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/45751/23                                              Головуючий у 1-й інстанції:  Жукова Є.О. 
                                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 грудня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа - Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРГІОУ: 42552598, місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) від 02.12.2022 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 16.03.2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРГІОУ: 42552598, місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) направити інформацію до територіальних органів Державної міграційної служби України та до Адміністрації Державної прикордонної служби України про протиправність та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.12.2022 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 16.03.2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42552598, місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) направити у відомчу базу даних Державної міграційної служби України інформацію для видалення інформації про недійсність паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (ID-картка) № НОМЕР_1 (орган, що видав: №8024), дійсний до 03.04.2027, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42552598, місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) направити інформацію у відомчу базу даних Державної міграційної служби України для видалення інформації про недійсність паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.
Разом із заявою про оформлення набуття громадянства України, подано зобов`язання припинити громадянство рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства рф - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави.
16 березня 2017 року позивач подав до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з тим, що існують від нього незалежні причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) рф, а саме: вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) рф становить 76 $ (сімдесят шість доларів США), що перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України. Станом на 16.03.2017 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 3200 грн. (три тисячі двісті гривень).
16 березня 2017 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-III ОСОБА_1 .
03 квітня 2017 року ОСОБА_1 був виданий паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_1 (орган, що видав 8024), якій дійсний до 03.04.2027.
26 квітня 2017 року сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області позивачу виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .
Листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 29.11.2022 № 6.1/3693-22 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано копію листа Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України (далі - ДЗНД СБУ) від 18.10.2022 № 5/6/1-2450 з додатками. Повідомлено, що згідно з листом ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 22.02.2016 № 57/610 паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виготовлявся.
У вищевказаному листі № 5/6/1-2450 від 18.10.2022 зазначено, що: «…у встановленому Законом порядку отримано інформацію щодо використання громадянином рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Республіки Марій Ел РФ, паспорт рф НОМЕР_4 від 02.03.2013, підробленої ID-картки громадянина України № НОМЕР_1 , виданої 03.04.2017 року Голосіївським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на установчі дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_5 , уродженець Оренбурзької області рф, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.2017 року Сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
Крім того, отримано інформацію щодо використання ОСОБА_3 паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 25.08.1987 року Гагарінським МВ УМВСУ в м. Севастополь на установчі дані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Севастополь АР Крим, зареєстрований Житомирська обл., Попільнянський р-н., с. Паволоч.
Згідно з висновком експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на наданих для дослідження фото ОСОБА_3 (фото отримано з АС «Російський паспорт»), фото ОСОБА_1 (фото отримано з Єдиного державного демографічного реєстру) та фото ОСОБА_2 (фото отримано з фотокопії паспорту) зображена одна й та ж сама особа».
Відповідно до листа ДЗНД СБУ № 5/6/1-2450 від 18.10.2022 громадянин рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Республіки Марій Ел рф, паспорт рф НОМЕР_4 , 8807 № 889840, за своїми справжніми установчими даними, ОСОБА_3 кілька разів перетинав державний кордон України, саме: з використанням паспорта громадянина рф НОМЕР_6 (1. Дата в`їзду:10.06.2012 17:17:05 ПП: Успенка, пішохід. 2. Дата виїзду: 12.06.2012 13:20:50 ПП: Успенка, автомобіль Subaru, держномер НОМЕР_7 . 3. Дата в`їзду: 15.06.2012 14:09:45 ПП: Новоазовськ, автомобіль Mitsubishi, держномер НОМЕР_8 . 4. Дата виїзду: 19.06.2012 09:22:20 ПП: Успенка, пішохід), з використанням паспорту громадянина рф НОМЕР_4 (1. Дата в`їзду: 09.02.2014 15:10:34 ПП: Одеса, пасажирський літак AFL1872, рейс Шереметьєво-Одеса. 2. Дата виїзду: 22.02.2014 13:25:55 ПП: Жуляни, пасажирський літак UTA798, рейс Київ-Москва. 3. Дата в`їзду: 14.01.2015 10:03:09 ПП: Горностаївка, пасажирський потяг № 54, Санкт-Петербург-Київ). Надалі перетин державного кордону України здійснювався вищевказаною особою за підробленими документами громадянина України на установчі дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
30 листопада 2022 року сформоване подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
02 грудня 2022 року прийняте рішення, відповідно до якого рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 16.03.2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме відповідно до листа Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності СБУ від 18.10.2022 № 5/6/1-2450 Головним управлінням «Д» Департаменту в ході здійснення заходів, спрямованих на викриття та протидію наявним загрозам національним інтересам, національній безпеці, суверенітету та територіальній цілісності України з боку громадян російської федерації, особливо в умовах відкритої збройної агресії рф проти України, у встановленому Законом порядку отримано інформацію щодо використання громадянином російської федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Республіки Марій Ел рф, паспорт рф НОМЕР_4 від 02.03.2013, підробленої ID-картки громадянина України НОМЕР_1 , виданої 03.04.2017 року Голосіївським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на установчі дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 код ДРФО НОМЕР_5 , уродженець Оренбурзької області РФ, зареєстрований АДРЕСА_1 , та паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.2017 року Сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.12.2022 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 16.03.2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» громадянину ОСОБА_1 є правомірним, оскільки позивачем порушено законодавство України при набутті ним громадянства України внаслідок подання фальшивих документів, що, безсумнівно, є вагомим аргументом щодо висновку про правомірність спірного рішення, прийнятого на підставі подання компетентного правоохоронного органу.
Апелянт загалом у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення відповідача від 02.12.2022 прийнято з порушенням вимог закону, є упередженим та необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а також є непропорційним, оскільки рішення прийняте без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване вказане рішення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" (далі - Закон).
Стаття 1 цього Закону визначає, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.
Питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору (стаття 4 Закону).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Відповідно до ст. 9 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 ДМС України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства є Державна міграційна служба, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України. Повноваження ДМС як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, визначено у статті 24 Закону.
Відповідно до приписів статті 21 Закону рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Відповідно до статті 21 Закону №2235-III у редакції Закону №1941-IX від 14 грудня 2021 року рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.
Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Колегія суддів зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, чи невиконання взятого зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 160/9719/22.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, листом Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державною Департаменту захисту національної державної Служби безпеки України від 18.10.2022 №5/6/1-2450 повідомлено Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, Головним управлінням «Д» Департаменту в ході здійснення заходів, спрямованих на викриття та протидію наявним загрозам національним інтересам, національній безпеці, суверенітету та територіальній цілісності України з боку громадян російської федерації, особливо в умовах відкритої збройної агресії рф проти України, у встановленому Законом порядку отримано інформацію щодо використання громадянином російської федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець Республіки Марій Ел РФ, паспорт НОМЕР_9 від 02.03.2013, підробленої ID-картки громадянина України № НОМЕР_1 , виданої 03.04.2017 року Голосіївським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на установчі дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_5 , уродженець Оренбурзької області рф, зареєстрований АДРЕСА_1 , та паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.2017 року Сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
Крім того, отримано інформацію щодо використання вищевказаним громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 14.11.2012 року Гагарінським MB УМВСУ в м. Севастополь на установчі дані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Севастополь АР Крим, зареєстрований Житомирська обл., Попільнянський район, с. Паволоч.
При цьому, зазначена інформація апелянтом не спростована, будь - яких доказів зворотного не надано.
Згідно з висновком експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на наданих для дослідження фото ОСОБА_3 (фото отримано з АС «Російський паспорт»), фото ОСОБА_1 (фото отримано з Єдиного державного демографічного реєстру) та фото ОСОБА_2 (фото отримано з фотокопії паспорту) зображена одна й та ж сама людина.
Колегія суддів зазначає, що представником третьої особи долучено до матеріалів справи висновок експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 23.09.2022 №455/1, який підтверджує факти, викладені в листі Департаменту захисту національної державної Служби безпеки України від 18.10.2022 №5/6/1-2450.
Також, листом Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державної Служби безпеки України від 29.11.2022 №5/6/1-3373 повідомлено, громадянин ОСОБА_3 перетинав державний кордон України з використанням паспорта громадянина рф НОМЕР_6 , з використанням паспорту громадянина рф НОМЕР_4 та здійснював перетин державного кордону України за підробленими документами громадянина України на установчі дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасниками справи не заперечується, що вказана інформація стала підставою ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для прийняття рішення відносно позивача про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням згідно статті 21 Закону, у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Національну безпеку України", Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кіпербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.
Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про Службу безпеки України" на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України,   законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.
До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво   важливим    інтересам України.
Стаття 8 цього Закону визначає, що Служба безпеки України взаємодіє з державними органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, які сприяють виконанню покладених на неї завдань.
Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю   або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну (п.13 ст. 24 Закону).
Служба безпеки України як державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України, наділена компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенційних) національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, тощо, та приймати за результатами такої оцінки відповідне рішення, спрямоване, окрім іншого, на попередження загроз, прямий або опосередкований вплив на фактори запобігання їхньому виникненню, а також локалізацію та усунення загроз.
Так, метою контррозвідувальної діяльності є, перш за все, попередження вчинення злочину, тоді як завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння (вже вчинені чи вчинення яких триває), відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України. Наявність даних в Єдиному реєстрі досудових розслідувань є наслідком саме оперативно-розшукової діяльності, контррозвідувальні ж заходи здійснюються Службою безпеки України до вчинення протиправних дій, з метою їхнього недопущення.
Отже, інформація щодо позивача отримана ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області в межах її компетенції, визначеної Законом України "Про Службу безпеки України" та в ході оперативної службової діяльності.
Указані вище обставини у своїй сукупності, з урахуванням відомостей, викладених у листах Служби безпеки України, дають переконливі та обґрунтовані підстави дійти висновку про документальне підтвердження факту набуття ОСОБА_1 громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.
Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно до положень абзацу 11 пункту 92 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, до повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.
Положеннями пункту 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, передбачено, що для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів; приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про - припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те. що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої етапі 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
Відповідно до приписів пункту 96 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Колегія суддів зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Як було встановлено судом першої інстанції, на виконання покладених повноважень у сфері правоохоронної та контррозвідувальної діяльності СБУ направила подання на скасування набутого у неправомірний спосіб громадянства України, а орган ДМС України, розглянувши інформацію від СБУ, прийняв рішення у межах наданої йому компетенції.
При цьому, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, позивачем, всупереч ч. 1 ст. 77 КАС України, будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 72 - 76 КАС України не було доведено правомірності набуття останнім громадянства України, а також не було спростовано документального підтвердження факту набуття ОСОБА_1 громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, в підтвердження чого як позивачем, так і третьою особою було надано відповідні докази, долучені до матеріалів справи.
Щодо посилань апелянта про те, що прийняття оскаржуваного рішення є непропорційним, оскільки рішення прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване вказане рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).
Як національне законодавство, так і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод цілком допускають втручання держави у приватне життя особи, але таке втручання має бути 1) законним (мати передбачену законом підставу і суд визнав її наявною в цій справі); 2) повинну мати легітимну мету (і в цій справі такою метою є забезпечення інтересів національної безпеки) 3) повинні бути необхідними в демократичному суспільстві для досягнення легітимної мети (тобто зберігати баланс між дотриманням мети, спрямованої на забезпечення, зокрема, публічного інтересу, та несприятливими наслідками для особи, в чиї права та свободи має місце втручання).
Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України у пункті 8 у якості критерію правомірності рішення суб`єкта владних повноважень вимагає досліджувати пропорційність, зокрема прийняття рішення з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Оцінюючи оскаржуване рішення на відповідність принципу пропорційності, колегія суддів не встановила, що цей принцип оскаржуваним рішенням порушений.
У обставинах цієї справи публічний інтерес забезпечення національної безпеки України, особливо під час повномасштабного воєнного конфлікту, превалює над приватним інтересом позивача, який, відповідно, є порушеним у законний спосіб та з легітимною метою.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про порушення позивачем законодавства України при набутті ним громадянства України внаслідок подання фальшивих документів, що, безсумнівно, є вагомим аргументом щодо висновку про правомірність спірного рішення, прийнятого на підставі подання компетентного правоохоронного органу, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, інші позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки відомості про недійсність паспортів, відповідачем внесено на підставі Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745) у зв`язку зі скасуванням громадянства України позивача, що, як вже встановлено вище, відбулось відповідно до приписів ст. 21 Закону.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону. 
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.                            

Судді:                                                                                Ганечко О.М. 

                                                                                                    Кузьменко В.В.