ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9551/24 Справа № 204/1853/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2024 року про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та за позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання правочину недійсним,–

ВСТАНОВИЛА:

       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2024 року призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та за позовом третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання правочину недійсним, судову економічну експертизу. Проведення судової економічної експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлені наступні питання: - чи відповідає проведена Банком реструктуризація умовам Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року? - як економічно змінилися розрахунки у зв`язку з проведенням реструктуризації згідно з Договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року? - який обсяг грошових зобов`язань (грошової відповідальності) був би у ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за Договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, якщо враховувати всі його умови? - який обсяг грошових зобов`язань (грошової відповідальності) був би у ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за Кредитним договором №26/ф/6 від 05.02.2008 року, якщо враховувати лише умови, передбачені Заявою ОСОБА_2 від 11.07.2012 року про надання згоди на підписання ОСОБА_1 . Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року (в редакції наданій ПАТ АБ «Укргазбанк»)? - на скільки збільшилася сума, яка підлягає сплаті Позичальником на користь Банку за умовами Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, у порівнянні із сумою, яка підлягала сплаті Позичальником на користь Банку за умовами первинної редакції Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року? Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. У розпорядження експертів надано копію ухвали про призначення експертизи та матеріали справи. Витрати з оплати вартості проведення експертизи покладено на заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 3 а.с. 199-204).
       Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 3 а.с. 210-215).
       Учасники по справі не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.
       Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення обставин відповідності умов основного кредитного договору про споживчий кредит та Договору про внесення змін за договором №1 від 11.07.2012 року до кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, необхідні спеціальні знання, тому суд вважає за необхідне призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору про внесення змін №1 до кредитного договору – недійсним. Підставами позову було укладення договору про внесення змін №1 до кредитного договору із споживачем за несправедливими умовами, що порушує право позивача відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції на дату укладення спірного договору).
У свою чергу, третя особа також звернулася до суду з позовом, в якому заявляє самостійні вимоги стосовно договору про внесення змін №1 до кредитного договору – недійсним. Підставами звернення з позовом третьої особи є, питання невідповідності умов основного кредитного договору, по якому третя особа є поручителем, умовам договору про внесення змін №1 до кредитного договору, який на думку третьої особи збільшив обсяг її відповідальності без її згоди.
31 жовтня 2019 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про проведення економічної експертизи, оскільки така експертиза, на його думку, необхідна для встановлення обставин проведення реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 на підставі Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року за кредитним договором №26/ф/6 від 05.02.2008 року, та просив на вирішення експертизи поставити наступні питання: чи підтверджується первинними документами та даними бухгалтерського обліку банку отриманням позичальником ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3 879 667 доларів США та одночасно 40 187 739,28 грн за договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року?; у чому економічно полягає реструктуризація, передбачена в Договорі про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року?; чи відповідає проведена Банком реструктуризація умовам Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року?; як економічно змінилися розрахунки у зв`язку з проведенням реструктуризації згідно з Договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року?
23 червня 2020 року від представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи, яка необхідна для встановлення обсягу зобов`язань позичальника передбаченого Договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року та обсягу зобов`язань позичальника, на які надавала згоду його дружина, оскільки від цього залежить обсяг прав та обов`язків ОСОБА_2 , як дружини позичальника, а також дійсність самого Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року. Тому, просила на вирішення експертизи поставити такі питання: який обсяг грошових зобов`язань (грошової відповідальності) був би у ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за Договором про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, якщо враховувати всі його умови?; який обсяг грошових зобов`язань (грошової відповідальності) був би у ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за Кредитним договором №26/ф/6 від 05.02.2008 року, якщо враховувати лише умови, передбачені Заявою ОСОБА_2 від 11.07.2012 року про надання згоди на підписання ОСОБА_1 Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року (в редакції наданій ПАТ АБ «Укргазбанк»)?
20 серпня 2024 року від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про доповнення переліку питань експертизи, в кому вона просила поставити на вирішення експертизи наступне питання: на скільки збільшилася сума, яка підлягає сплаті позичальником на користь банку за мовами Договору про внесення змін №1 від 11.07.2012 року до Кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, у порівнянні із сумою, яка підлягала сплаті позичальником на користь банку за умовами первинної редакції кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року?
16 березня 2020 року, 30 липня 2020 року від представника ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду надходили відзиви на клопотання про проведення експертизи, та 14 серпня 2024 року від представника ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду надійшли Додаткові заперечення на клопотання позивача про проведення економічної експертизи, в якому він просив відмовити в призначенні даної експертизи, оскільки позивачем поставлені питання які свідчать про бажання отримати висновок економічної експертизи з основного питання – чи отримувалися кошти позивачем відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору. Однак, дане питання не відноситься до предмету позову, оскільки в позовній заяві позивач стверджує, що кредитних коштів не отримував, тому клопотання подано з метою затягування часу для уникнення відповідальності за неповернення коштів. Надання кредитних коштів позивачу підтверджується виписками по рахунку, у відповідності до яких відслідковується виконання банком умов кредитного договору в частині видачі кредитних коштів. Крім того, в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за основним кредитом, яка зупинена до вирішеня цієї справа, по якій вже призначалася та проводилася економічна експертиза. Що стосується інших питань поставлених у клопотаннях про призначення експертизи, то вони взагалі не відносяться до предмету спору про визнання додаткової угоди недійсною.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Вимогами частин 1, 2, 3, 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. При визначенні наявності або відсутності підстав для призначення судової експертизи суди не повинні ігнорувати позицію осіб, які беруть участь у справі. Для забезпечення реалізації вказаного положення суди повинні мотивовано відповідати на клопотання сторін як про призначення експертизи, так і про відмову в її призначенні. Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №760/13253/19.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ст.103 ЦПК України експертиза у справі призначається за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
З аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5частини першої статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір щодо встановлення обставин відповідності умов основного кредитного договору про споживчий кредит та Договору про внесення змін за договором №1 від 11.07.2012 року до кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку, про наявність підстав для призначення судової економічної експертизи.
Тому, з метою повного і всебічного дослідження обставин справи, є необхідність у призначенні такої експертизи, крім того питання які визначені судом, цілком відповідають правовим підставам та предмету позову.
З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною та відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги, що поставлені на вирішення експертів не відноситься до предмету доказування та спрямоване на затягування судового процесу є безпідставними.
Суд першої інстанції дотримуючись принципу змагальності сторін, з метою забезпечення прав позивачів щодо доведення ними обставин на які вони посилаються у позовах, обґрунтовано задовольнив клопотання про призначення судової економічно експертизи. 
Водночас слід зазначити, що висновок експерта є одним із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників розгляду справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, виходячи із предмету та підстав заявленого позову.
За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки для з`ясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань, необхідно здійснити призначення експертизи.
Надання оцінки ухвалі суду про призначення експертизи з точки зору належності та допустимості можливого висновку експерта, як доказу у справі, відноситься до виключної компетенції суду, який розглядає справу по суті, а тому не може бути підставою до скасування оскаржуваної ухвали.
Крім того, питання з яких має бути проведена експертиза визначаються судом, що кореспондується ч. 4 ст. 103 ЦПК України. Апелянт не скористався своїм правом, передбаченим ч. 5 ст. 103 ЦПК України щодо наведення суду своїх питань, які на його думку слід поставити на вирішення експерта. 
Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. 
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Статтею 44 ЦПК України визначено, що зловживання процесуальними правами є неприпустимим. 
З огляду на вимоги процесуального законодавства, у позивача і відповідача права є рівними.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що призначення експертизи не порушує прав відповідача, а є лише способом захисту, тим більше, що висновок експертизи оцінюється судом з урахуванням положень процесуального права, зокрема в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Посилання на висновок експерта складеного в рамках справи №204/6797/16-ц колегія суддів відхиляє, оскільки такий висновок до суду першої інстанції не подавався та його надано лише до суду апеляційної інстанції, при цьому, апелянт не зазначає поважних причин неможливості подання його до суду першої інстанції при подачі 16 березня 2020 року, 30 липня 2020 року заперечень на клопотання про проведення експертизи, та 14 серпня 2024 року додаткових заперечень на клопотання позивача про проведення економічної експертизи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції може визначити розмір суми, яка підлягає сплаті позичальником на користь Банку за умовами договору про внесення змін за договором №1 від 11.07.2012 року до кредитного договору №26/ф/6 від 05.02.2008 року, у порівнянні із сумою, яка підлягала сплаті позичальником на користь Банку за умовами первинної редакції кредитного договору шляхом аналізу наданих письмових доказів, а саме умов кредитного договору та змісту умов додаткових до нього договорів, не заслуговують на увагу, оскільки такі розрахунку потребують спеціальних пізнань, пов`язаних з фінансово-кредитними операціям, проведеними за укладеними договорами.
Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,–

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» — залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2024 року про призначення судової економічної експертизи — залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                                Т.П. Красвітна