ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2024 року                                 
м. Харків
справа № 642/2978/24
провадження № 22-ц/818/3647/24
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М. 
сторони справи:
позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року у складі судді Петрової Н.М., -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за ремонт/діагностику несправного обладнання у розмірі 8 173,20 грн, неустойки у розмірі 14 200 грн та судових витрат у сумі 1 211, 20 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.04.2023 р. між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди №A00157073, за яким Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту - Обладнання), а Орендар зобов?язався виплачувати Орендодавцю орендну плату і, після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання.
В силу п.5.1. Договору, Орендодавець передає Орендарю Обладнання згідно відповідного Додатку, на своєму складі в технічно справному робочому стані, попередивши про всі особливі властивості Обладнання. Орендар зобов?язаний у Орендодавця момент передачі пересвідчитися у справності Обладнання, яке передається йому в оренду, а також особливостях його роботи, та застосування, і після цього підписати Акт передачі обладнання в тимчасове користування.
Підписання акту засвідчує факт передачі Орендодавцем технічно справного Обладнання; ознайомлення Орендаря із всіма особливими властивостями роботи Обладнання; а також проведення інструктажу з використання Обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні. Орендодавцем не приймаються претензії до обладнання крім зафіксованих сторонами в момент приймання обладнання в оренду.
В рамках дії даного Договору, на строк 2 доби з 09.04.2024 до 11.04.2024 Орендодавець передав Орендарю в оренду обладнання, а саме: шланг до компресора (10 м) 1шт. з вартістю оренди обладнання 100,00 грн/доба.; компресор FORTE ZA 65-100, 100 л.; 1 шт. з вартістю оренди 400,00 грн, внесено предоплату вартості оренди на 2 доби в сумі 1000,00 грн. та гарантійний платіж в розмірі 5000,00 грн.
За фактом передачі в оренду обладнання, сторонами було укладено Акт передачі обладнання в тимчасове користування, підписавши який Орендар засвідчив факт передачі Орендодавцем технічно справного обладнання.
В силу умов Договору, Орендар зобов`язаний прийняти передане в оренду обладнання за Актом передачі обладнання в тимчасове користування та забезпечити його збереження під час перевезення і терміну оренди до моменту фактичного повернення обладнання Орендодавцю (п.6.2. Договору); використовувати орендоване обладнання виключно за призначенням відповідно до інструкції з експлуатації, яке виключає його пошкодження, або знос понад нормативний, та рекомендацій Орендодавця (6.2.4. Договору); утримувати обладнання в справному стані. Про всі несправності, поломки, пошкодженнях, незаконне заволодіння та/ або знищення обладнання, тощо, негайно, не пізніше 24-х годин з моменту настання зазначених обставин, інформувати про це Орендодавця письмово (в т.ч. за допомогою електронної пошти) із зазначенням причин та наданням підтверджувальних документів (п.6.2.5. Договору). Відповідальність за схоронність і технічний стан орендованого Обладнання з моменту його одержання по Акту передачі обладнання в тимчасове користування й до його фактичного повернення несе Орендар (п.7.4 Договору).
Орендар несе відповідальність за належне постачання електроенергії, використання змащувальних матеріалів, використання Обладнання згідно правил (п.7.7 Договору) експлуатації та робочий персонал під час використання орендованого Обладнання Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічно справному незабрудненому стані (п.4.3. Договору оренди).
Повернення обладнання здійснюється у зв?язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою Орендодавця у випадках передбачених даним Договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання Акту повернення обладнання з тимчасового користування (пп.5.4, 6.2.8. Договору).
Орендар повинен повернути Обладнання технічно справним, в такому ж стані, в якому отримав в оренду, з урахуванням його нормального зносу (п.5.6. Договору).
У випадках повернення обладнання Орендарем: в несправному стані, в забрудненому стані, зі слідами відкриття інструменту, з пошкодженнями корпусу повністю або частково, некомплектному стані, у разі розборки Орендарем обладнання (пошкоджена пломба на інструменті) та інших випадках, що перешкоджають подальшій здачі обладнання в оренду без додаткових витрат, Орендодавець вправі відмовити Орендарю в оформленні Акту повернення обладнання та/або прийомі обладнання зі сплатою неустойки відповідно до п. 7.5. цього Договору. В таких випадках нараховується неустойка у розмірі орендної плати за добу до моменту сплати Орендарем на підставі рахунку Орендодавця вартості усунення недоліків (забруднення, усунення ушкоджених елементів) (п.7.6. Договору оренди).
Усі виявлені несправності, некомплектність, підвищене забруднення та інші недоліки обладнання фіксуються в Акті повернення й підписуються Сторонами, при цьому Орендар має право викласти свої коментарі, претензії в зазначеному Акті. Наявність записаних і зазначених вище недоліків служить підставою для пред?явлення претензій до Орендаря для відшкодування витрат по їх усуненню. У випадку відмови Орендаря підписати Акт повернення, Орендодавець має право підписати Акт самостійно, зробивши позначку про відмову Орендаря від підпису, такий Акт буде мати обов?язкову силу для обох Сторін (п.5.7. Договору оренди).
В порушення вищезазначених пунктів, 11.04.2024 р. Орендар здійснив повернення обладнання (шланг до компресора (10 м); компресор FORTE ZA 65-100, 100 л.; 1 шт.), під час прийому якого Орендодавцем було виявлено несправність компресора та необхідність скерування на діагностику, про що складено Дефектний Акт від 11.04.2024 р.
За наслідком проведення діагностики 30.04.2024 р. встановлено необхідність проведення ремонту орендованого обладнання, з загальною вартістю діагностики, робіт, деталей в розмірі 8173,20 грн.
Керуючись пл.5.7, 7.6 Договору оренди урахуванням відмови від підписання Акту Орендарем, Орендодавець підписав Акт повернення обладнання з тимчасового користування та Дефектний акт від 11.04.2024 р. самостійно, зробивши позначку про відмову Орендаря від підпису.
29.05.2024 Орендодавцем разом з позовною заявою було направлено повідомлення з вимогою компенсувати Орендодавцю вартість договором оренди з ремонту/діагностики несправного обладнання та неустойку в розмірі орендної плати. Але вимоги Орендодавця були залишені без реагування.
Таким чином, станом на 29.05.2024 , розмір заборгованості Орендаря за Договором оренди становить 22 373,20 грн, з яких: 8173,20 грн загальна вартість ремонту/діагностики несправного обладнання; 14 200,00 грн - загальна сума неустойки в порядку застосування п.7.6. Договору оренди (18 діб*400 за період з 11.04.2024 по 29.05.2024 - 5 000,00 грн гарантійного платежу).
Відмова Орендарем від компенсації вартості проведеного ремонту, свідчить про грубе порушення Орендарем своїх договірних зобов?язань, що послугувало підставою для звернення Орендодавця до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження завдання позивачу шкоди внаслідок неправильної експлуатації обладнання саме ОСОБА_2 .. Позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано достатніх доказів для встановлення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки наданим позивачем доказів при повній відсутності доказів відповідача про повернення несправного обладнання. Тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам у справі та вимогам закону. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі, надав належну оцінку наданим позивачем доказам і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Викладені апелянтом доводи висновків суду не спростовують.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.04.2023 р. між ФОП ОСОБА_5 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди A00157073, за яким Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту - Обладнання), а Орендар зобов`язався виплачувати Орендодавцю орендну плату і, після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання (а.с.8).
В силу п.5.1. Договору, Орендодавець передає Орендарю Обладнання згідно відповідного Додатку, на своєму складі в технічно справному робочому стані, попередивши про всі особливі властивості Обладнання. Орендар зобов?язаний у Орендодавця момент передачі пересвідчитися у справності Обладнання, яке передається йому в оренду, а також особливостях його роботи, та застосування, і після цього підписати Акт передачі обладнання в тимчасове користування.
Підписання Акту засвідчує факт передачі Орендодавцем технічно справного Обладнання; ознайомлення Орендаря із всіма особливими властивостями роботи Обладнання; а також проведення інструктажу з використання Обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні. Орендодавцем не приймаються претензії до обладнання крім зафіксованих сторонами в момент приймання обладнання в оренду.
Згідно Додатку №1 від 09.04.2024 р. до договору оренди № A00157073 від 12.04.2023 на строк 2 доби з 09.04.2024 р. до 11.04.2024 р. Орендодавець передав Орендарю в оренду обладнання, а саме: шланг до компресора (10 м) 1шт. з вартістю оренди обладнання 100,00 грн/доба.; компресор FORTE ZA 65-100, 100 л; 1 шт. з вартістю оренди 400,00 грн (а.с.9)
ОСОБА_2 внесено предоплату вартості оренди на 2 доби в сумі 1000,00 грн та гарантійний платіж в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 1090 від 09.04.2024 на суму 6000,00 грн (а.с.10).
Відповідно п.3.3 Договору оренди, Гарантійний Платіж означає платіж по забезпеченню виконання Орендарем зобов?язань за цим Договором, та сплачується Орендодавцеві, не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір Гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається Орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у Орендодавця без нарахування будь-яких відсотків.
Гарантійний платіж Орендодавець самостійно використовує у випадку несплати орендної плати, та/або компенсує за рахунок Гарантійного платежу будь-які збитки, заподіяні з вини Орендаря, та/або зараховує у якості штрафної санкції (п.3.3.1 Договору).
Згідно п.6.2.2 Договору оренди від 12.04.2023, Орендар зобов`язаний прийняти передане в оренду обладнання за Актом передачі обладнання в тимчасове користування та забезпечити його збереження під час перевезення і терміну оренди до моменту фактичного повернення обладнання Орендодавцю.
09.04.2024 сторонами було укладено Акт передачі обладнання в тимчасове користування БЕ 000001713. Час оренди: з 10-17 год 09.04.2024 по 10-17 год 11.09.2024 (2 доби) (а.с.9).
За даним Актом Орендар засвідчив факт передачі Орендодавцем технічно справного обладнання.
Відповідно до п.п.5.4, 6.2.8 Договору, повернення обладнання здійснюється у зв?язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою Орендодавця у випадках передбачених даним Договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання Акту повернення обладнання з тимчасового користування.
Орендар повинен повернути Обладнання технічно справним, в такому ж стані, в якому отримав в оренду, з урахуванням його нормального зносу. (п.5.6. Договору).
Про всі несправності, поломки, пошкодженнях, незаконне заволодіння та/ або знищення обладнання, тощо, негайно, не пізніше 24-х годин з моменту настання зазначених обставин, інформувати про це Орендодавця письмово (в т.ч. за допомогою електронної пошти) із зазначенням причин та наданням підтверджувальних документів (п.6.2.5. Договору). Відповідальність за схоронність і технічний стан орендованого Обладнання з моменту його одержання по Акту передачі обладнання в тимчасове користування й до його фактичного повернення несе Орендар (п.7.4 Договору).
Орендар несе відповідальність за належне постачання електроенергії, використання змащувальних матеріалів, використання Обладнання згідно правил (п.7.7 Договору) експлуатації та робочий персонал під час використання орендованого Обладнання Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічно справному незабрудненому стані (п.4.3. Договору оренди).
Згідно акту повернення обладнання з тимчасового користування від 11 квітня 2024 року, 11 квітня 2024 року о 13-24 годині відповідач ОСОБА_2 повернув ФОП ОСОБА_1 шланг повітряний 9*3 чорний Semper та компресор FORTE ZA 65-100-8 атм. Підпису Орендаря на Акті повернення від 11 квітня 2024 року не має, міститься запис, що «від підпису відмовились» (звор.ст.а.с.9).
Суду не надано будь-яких доказів щодо відмови від підпису орендаря ОСОБА_2 , свідки нe залучалися, акт складено одноособово, запис на Акті зроблений комірником, без зазначення прізвища, не надано суду також і посадової інструкції комірника.
Крім того, 11.04.2024 позивачем складено одноособово також Дефектний акт № 11/04/24, відповідно до якого встановлена несправність електродвигуна в компресорі FORTE ZA 65-100, на підставі висновку механіка (а.с.5) , проте висновок механіка суду не надано.
З вказаного Дефектного акту, як і з акту про повернення, неможливо встановити, чи було запропоновано відповідачу його підписати та з ним ознайомитися.
При цьому, вказані документи, які складені одноособово ФОП ОСОБА_1 , містять інформацію про повернення обладнання Орендарем 11 квітня 2024 року та підтверджують факт його прийняття Орендодавцем в цей же день.
Згідно п.5.7 Договору оренди всі виявлені несправності, некомплектність, підвищене забруднення та інші недоліки обладнання фіксуються в Акті повернення й підписуються сторонами, при цьому Орендар має право викласти свої коментарі, претензії. Наявність записаних і зазначених вище недоліків служить підставою для пред`явлення претензій до Орендаря для відшкодування витрат по їх усуненню.
В Акті повернення обладнання від 11.04.2024 підкреслено фразу, що «обладнання повернуте в несправному стані», та мається запис, що орендар зобов?язаний сплатити штраф відповідно до умов Договору оренди від 12 квітня 2023 року, проте зазначений акт підпису орендаря не містить. Крім цього він не містить відомості про виявлені несправності, яким чином вони встановлені, що суперечить п.5.7 Договору (а.с.9 зворот ).
Згідно п.9.1 Договору, при виникненні спору між сторонами, інша сторона може пред`явити рекламації, які повинні бути розглянуті іншою стороною в строк не більше 10 календарних днів з моменту отримання.
Всупереч даного положення Договору, позивачем не надано суду доказів того, що ним відправлялася претензія відповідачу з метою відшкодування шкоди за повернення обладнання в несправному стані, зазначення виду несправностей тощо.
Повідомленням від 29.05.2024 року за договором оренди ФОП ОСОБА_1 повідомляє відповідача про виявлення несправності в компресорі та необхідність скерування на діагностику та зазначено, що за наслідком проведення діагностики 30.04.2024 встановлено необхідність проведення ремонту орендованого обладнання, з загальною вартістю діагностики, робіт, деталей в розмірі 8 173,20 грн ( а.с. 7 зворот).
Так, згідно акту ПП "ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "ЛІДЕР" від 30.04.2024 року, вказаним підприємством 30.04.2024 від ФОП ОСОБА_1 на сервісну дільницю прийнята установка FORTE ZA 65-100 без видимих дефектів. Під час діагностики даного обладнання встановлена несправність електродвигуна компресора FORTE ZA 65-100, а саме: обрив цепка на контактах стартової обмотки, сліди перегріву обмотки, оплавлення ізоляції та лаку з причин роботи при низькій напрузі або неправильна експлуатації. Потребує заміни двигуна (звор.а.с.5).
Крім того, інженером ПП ІК «Лідер» Левшиним А.В. складено акт від 30.04.2024 щодо ремонту, а саме: новий електродвигун вартістю 7073, 20 грн, робота – 1100 грн. (а.с.6).
Але, суду не надано доказів що у період з з 11.04.2024 (момент здачі відповідачем ОСОБА_2 ) до 30.04.2024 (момент прийняття обладнання на діагностику) компресор FORTE ZA 65-100 не експлуатувався іншими особами.
Згідно рахунку на оплату № 1111 від 23.05.2024, складеного ФОП ОСОБА_6 , діагностика компресора FORTE ZA 65-100 складає 1100 грн. (звор.а.с.6).
Відповідно акту надання послуг № 871 від 28.05.2024 ФОП ОСОБА_6 провів діагностику компресора FORTE ZA 65-100, вартість роботи складає 1100 грн (а.с.7).
Згідно копії видаткової накладної № 976 від 05.06.2024 ФОП ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_6  електромотор 220 Вт 3 л.с. вартістю 7 073,20 грн вже після звернення до суду (29.05.2024) (звор.а.с.25)
Тобто, позивачем надано суду відомості щодо проведення діагностики одного і того ж компресора FORTE ZA 65-100 як ПП ІК «Лідер» 30.04.2024, так і ФОП ОСОБА_6 28.05.2024.
Крім того, суду не надано допустимих та належних доказів на підтвердження того, для якого саме обладнання придбано електромотор 220 Вт 3 л.с. вартістю 7 073,20 грн у ФОП « ОСОБА_6 05.06.2024. і яке значення має вказана видаткова накладна № 976 від 05.06.2024 для справи. Тобто, зазначені документи не містять повної ідентифікації обладнання, яке було надано як відповідачу 09.04.2024, так і на діагностику.
відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно частин 1, 2, 4, 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. 
Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Пунктом 2 частини 1 статті 105 ЦПК України визначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
Сторони у справі з клопотанням про проведення експертизи до суду не завертались.
На підтвердження факту завдання шкоди внаслідок неправильної експлуатації обладнання відповідачем та її розміру позивачем надано акт ПП "ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "ЛІДЕР" від 30.04.2024 року, акт надання послуг № 871 від 28.05.2024 ФОП ОСОБА_6 . 
У висновках ПП "ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "ЛІДЕР" від 30.04.2024 року, ФОП ОСОБА_6  не зазначено, що уповноважені особи, які проводили діагностування та встановлювали факт спричинення несправностей відповідачем, обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Таким чином акт від 30.04.2024 "ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "ЛІДЕР" не можна вважати неналежним та недопустимим доказом на підтвердження позовних вимог.
За відсутності належних доказів на підтвердження повернення ОСОБА_2 орендованого обладнання в несправному стані внаслідок його неправильної експлуатації, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано достатніх доказів для встановлення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2). 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                         О.Ю.Тичкова

Судді                                                                        Н.П. Пилипчук

                                                                       Ю.М. Мальований