ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року	Львів	Справа № 380/3201/24 пров. № А/857/22862/24	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Носа С. П.	
 	Кухтея Р. В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року   у справі № 380/3201/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення  	м.Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Братичак У.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просила суд:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування при призначенні (обчисленні розміру) пенсії за віком ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату за періоди роботи в районах Крайньої Півночі, з 04.12.1980 року по 12.08.1985 року у ВАТ «Мангазея-2» та з 23.09.1985 року по вересень 1987 року, включно, у ВАТ «Північтрудопровідбуд»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 26.12.2023 перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 та провести виплату такої пенсії, з врахуванням заробітної плати в періоди роботи в районах крайньої Півночі, а саме: 04.12.1980 року по 12.08.1985 року на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» та з 23.09.1985 року по 15.11.1989 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» на підставі абзацу першого ч.1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з: - Довідкою № М-35 від 17.11.2006 року про заробітну плату з грудня 1980 року по серпень 1985 року на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2»; - Довідкою № 5/140р від 16.02.2007 року про заробітну плату та архівною довідкою № 1881/с від 23.08.2021 року про фактичну суму заробітної плати з вересня 1985 року по вересень 1987 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд». 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року   у справі № 380/3201/24 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідок про її заробітну плату №М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79061, код ЄДРПОУ: 13814885) здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), з врахуванням довідок про її заробітну плату №М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021, з виключенням із них сум районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, а також з урахуванням вже виплачених сум.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79061, код ЄДРПОУ: 13814885) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судове рішення у вказаній частині прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач вказує, що до спірних правовідносин має бути застосовано законодавство, яке було чинне в період офіційного працевлаштування, зокрема, яке діяло до 01.01.1992 року. Тобто при визначені розміру заробітної плати за період роботи з 04 грудня 1980 року по 12 серпня 1985 року та з 23 вересня 1985 року по 15 листопада 1989 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 така мала б враховуватись із урахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки. Також, скаржник не погоджується із визначеною судом сумою витрат на правову допомогу.
Відповідач подав відзив  на апеляційну скаргу позивача, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Позивач подала відповідь на відзив, у якому з його доводами не погоджується, просить його залишити без задоволення.
Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції  та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального  права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що відділом обслуговування громадян №18 (сервісний центр) скеровано запит до органів Пенсійного фонду російської федерації щодо проведення перевірки відповідності даних, відображених у вищезазначених довідках первинним документам. Листом від 01.09.2021 №2915/11 Пенсійний фонд російської федерації повідомив про неможливість проведення перевірки та надіслав копії первинних документів заробітної плати тільки за період з 01.09.1985 по 30.09.1987, які є не чіткими та не читаються суми нарахування та відрахування внесків. Враховуючи зазначене, підстави для проведення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату від 17.11.2006 №M-35 та від 16.02.2007 №5/1404/р відсутні. Також, скаржник не погоджується із визначеною судом сумою витрат на правову допомогу, вважаючи її не співмірною наданим адвокатом послугам та не підтвердженою належними доказами.
Позивач подала відзив  на апеляційну скаргу відповідача, у якому з її доводами не погоджується, просить її залишити без задоволення.
Про розгляд апеляційних скарг відповідач та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  зі змісту спірних довідок, №М-35 від 17.11.2006 ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2») та №1881/с від 23.08.2021 ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой») вбачається, що вони видані на підставі особових рахунків. Крім того, зазначені завірені печаткою зазначених товариств, містять відомості про фактичну суму заробітної плати ОСОБА_1 за періоди з грудня 1980 року по серпень 1985 року та з вересня 1985 року по вересень 1987 року відповідно, а також, такі довідки містять відомості про відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.
Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку ї пенсії, з урахуванням довідок М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021.
При цьому, суд вважав, що перерахунок пенсії позивача необхідно провести з урахуванням довідок №М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021 про її заробітну плату, однак з виключенням із них сум районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.
Крім того, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просила стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України, тому наявні підстави для часткового стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Пенсійному фонді Львівської області та отримує пенсію за віком, починаючи з 15.05.2021 року на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно записів трудової книжки позивача від 22.08.1979 року, ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) в період з 04 грудня 1980 року по 12 серпня 1985 року працювала на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2»), а саме в Комсомольсько-молодіжному відділі робочого постачання № 9 УРСа на території Ямало-Ненецького національного округу, а також в період з 23 вересня 1985 року по 15 листопада 1989 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрубопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»), а саме в Будівельно-монтажному управлінні № 60 (БМУ-60) треста «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой») на території Ямало-Ненецького автономного округу.
Вказані території належать до районів Крайньої Півночі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі №380/6866/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірною відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з врахуванням пільгового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі, а саме: з 04.12.1980 по 12.08.1985 на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея- 2» (ОАО «Мангазея-2»); з 23.09.1985 по 15.11.1989 на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровід» (ОАО «Севертрубопроводстрой»). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 15.05.2021 (з моменту призначення пенсії) зарахувавши в пільговому обчисленні періоди роботи в районах Крайньої Півночі, а саме: з 04.12.1980 по 12.08.1985 на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2» та з 23.09.1985 по 15.11.1989 на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»), зарахувавши один рік роботи як один рік і шість місяців, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше сплачених сум.
На виконання вищевказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача з моменту призначення, зарахувавши відповідні періоди її роботи до страхового стажу в півторакратному розмірі. Однак, при такому перерахунку не враховано довідки про заробітну плату ОСОБА_1 на вищевказаних підприємствах. Зокрема, не враховано довідки:
- №М-35 від 17.11.2006 про заробітну плату з грудня 1980 року по серпень 1985 року на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2»);
- №5/140р від 16.02.2007 про заробітну плату з вересня 1985 року по вересень 1987 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»);
- архівну довідку №1881/с від 23.08.2021 про фактичну суму заробітної плати з вересня 1985 року по вересень 1987 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»).
Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено з врахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.12.2020 за даними персоніфікованого обліку. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 4588,40 грн. Розмір пенсії на 01.01.2024 становить 2876,16 грн, що не заперечується сторонами.
Позивач 26.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати, вказаної у вищезазначених довідках.
Листом від 09.01.2024 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку її пенсії. Вказана відмова обґрунтована тим, що при призначенні пенсії позивач долучала довідки про заробітну плату за період з 01.12.1980 по 31.08.1985, видану ОАО «Мангазея-2» (від 17.11.2006 №М-35), та за період з 01.09.1985 по 30.09.1987, видану ОАО «Севертрубопроводстрой» (від 16.02.2007 №5/1404/p). Відділом обслуговування громадян №18 (сервісний центр) скеровано запит до органів Пенсійного фонду російської федерації щодо проведення перевірки відповідності даних, відображених у вищезазначених довідках первинним документам. Листом від 01.09.2021 №2915/11 Пенсійний фонд російської федерації повідомив про неможливість проведення перевірки та надіслав копії первинних документів заробітної плати тільки за період з 01.09.1985 по 30.09.1987, які є не чіткими та не читаються суми нарахування та відрахування внесків. Враховуючи зазначене, підстави для проведення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату від 17.11.2006 №M-35 та від 16.02.2007 №5/1404/р відсутні.
Не погоджуючись з відмовою відповідача врахувати вищевказані довідки про заробітну плату, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до пункту 2 стаття 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (Порядок № 22-1).
За змістом пп. в п.7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації .
Пунктом 17 Порядку № 22-1 передбачено, що така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №709/1448/16-а.
Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
При цьому, ні Порядком №22-1, ні іншим нормативним документом не визначено вичерпного переліку тих первинних документів, якими повинна підтверджуватись довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, а також не передбачено порядок підтвердження довідки про заробіток первинними документами, якщо відомості про заробітну плату відсутні в архівній установі.
Згідно з абз. 1 та 2 ч.3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
На підставі пункту 2.10 цього ж Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Водночас, коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату, то позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження платіжних відомостей.
Право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах по нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.
Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно з частинами 2 та 3 ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Статтею 96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року №1480-I "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.
При вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону (ч. 3 ст. 96 Закону СРСР №1480-I). Вказана стаття 96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року №1480-I застосовується з 01.01.1992.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, заробітна плата для обчислення пенсії до 01.01.1992 враховується із районним коефіцієнтом, а з 01.01.1992 - без врахування.
Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що перерахунок пенсії позивача необхідно провести з урахуванням довідок №М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021 про її заробітну плату, однак з виключенням із них сум районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.
Щодо доводів відповідача про те, що підстави для проведення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату від 17.11.2006 №M-35 та від 16.02.2007 №5/1404/р відсутні, оскільки такі не підтверджені первинними документами, то колегія суддів вказує на наступне.
Перерахунок пенсії за умови надання позивачем підтверджуючих документів не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей цих документів на підприємстві, а тим більше це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення за умови не визнання вказаної довідки недійсною.
Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.
За змістом статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.
Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість у разі необхідності за належної правової допомоги передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах «Сєрков проти України»; «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України»; «Свято-Михайлівська Парафія проти України».
Отож, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі №380/6866/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 15.05.2021 (з моменту призначення пенсії) зарахувавши в пільговому обчисленні періоди роботи в районах Крайньої Півночі, а саме: з 04.12.1980 по 12.08.1985 на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2» та з 23.09.1985 по 15.11.1989 на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»), зарахувавши один рік роботи як один рік і шість місяців, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше сплачених сум.
На виконання вищевказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача з моменту призначення, зарахувавши відповідні періоди її роботи до страхового стажу в півторакратному розмірі. Однак, при такому перерахунку не враховано довідки про заробітну плату ОСОБА_1 на вищевказаних підприємствах. Зокрема, не враховано довідки:
- №М-35 від 17.11.2006 про заробітну плату з грудня 1980 року по серпень 1985 року на посаді кухаря 5 розряду столової траси 0 км у ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2»);
- №5/140р від 16.02.2007 про заробітну плату з вересня 1985 року по вересень 1987 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»);
- архівну довідку №1881/с від 23.08.2021 про фактичну суму заробітної плати з вересня 1985 року по вересень 1987 року на посадах прибиральниці, прачки, транспортної робочої 2-го розряду у ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой»).
Колегія суддів зазначає, що належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься у вказаних довідках, матеріали справи не містять.
Колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи позивачу у врахуванні даних вказаних довідок, відповідач не навів жодного обґрунтування - розбіжність даних, невідповідність записам у трудовій книжці, наявність інших доказів, які б спростовували зміст довідок, тощо.
Зі змісту спірних довідок, №М-35 від 17.11.2006 ВАТ «Мангазея-2» (ОАО «Мангазея-2») та №1881/с від 23.08.2021 ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой») вбачається, що вони видані на підставі особових рахунків. Крім того, зазначені завірені печаткою зазначених товариств, містять відомості про фактичну суму заробітної плати ОСОБА_1 за періоди з грудня 1980 року по серпень 1985 року та з вересня 1985 року по вересень 1987 року відповідно, а також, такі довідки містять відомості про відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.
Додатково, відомості, зазначені у довідці №1881/с від 23.08.2021 ВАТ «Північтрудопровідбуд» (ОАО «Севертрубопроводстрой») підтверджені архівною довідкою №1881/с від 23.08.2021 про фактичну суму заробітної плати ОСОБА_1 , наданою пенсійним органом російської федерації
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі довідки повинні були бути враховані пенсійним органом при визначенні розміру пенсії позивача. 
Досліджуючи доводи апеляційних скарг, які стосуються стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, то колегія суддів зазначає таке.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст. 132 КАС України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) - ч.7 ст. 139 КАС України.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (ч. 9 ст. 139 КАС України).
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
До того ж у численних постановах Верховного Суду висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та пов`язаності таких витрат з розглядом певної справи. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав до суду договір про надання правової допомоги №21-07/23 від 21.07.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1545994, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4879/10 від 31.05.2012, рахунок на оплату №09 від 26.01.2024 на суму 10500,00 грн, акт виконаних робіт №2 до додатку №2 від 26.01.2024 до Договору 21-07/23 на суму 10500,00 грн.
Судом установлено, що перелічені у акті послуги правничої допомоги є такими, що пов`язані з розглядом даної справи та направлені на захист інтересів позивача.
Відносно ж доводів апеляційних скарг стосовно вартості послуг правничої допомоги, то колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів ураховано, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в тому числі і "гонорару адвоката" є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутації сторони. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Також при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката та інші обставини. Відшкодування судових витрат, повинен бути співрозмірним з ціною позову та її значення для позивача та правовими наслідками.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, та урахувавши відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що підготовка та подання позову до суду у даній справі не потребувала надмірного, значного обсягу юридичної роботи, з врахуванням сталої судової практики у цій категорії справ, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідача витрат на професійну правничу допомогу в обсязі 1500,00 грн. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Натомість, відповідачем при поданні апеляційної скарги приведених положень ч.7 ст.134 КАС України дотримано не було. Відповідач не привів суду жодних доказів, які вказували на не співмірність присуджених на користь позивача витрат на професійну правову допомогу.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині урахування районного коефіцієнта та північної надбавки при перерахунку пенсії з урахуванням спірних довідок, що є підставою для його зміни в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі № 380/3201/24  змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79061, код ЄДРПОУ: 13814885) здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), з врахуванням довідок про її заробітну плату №М-35 від 17.11.2006, №5/140р від 16.02.2007, №1881/с від 23.08.2021, з включенням до них сум районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, а також з урахуванням вже виплачених сум».                 
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року  у справі № 380/3201/24 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос