Справа №588/2166/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/674/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кучмій Д. В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , працюючий водієм у ТОВ «Тростянецьке автотранспортне підприємство 15946»

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 12.10.2023 о 21 год. 14 хв. у м. Тростянець по вул. Набережна, 19, керував транспортним засобом ЗАЗ 968 МД, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Драгер 6820 або у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Кучмій Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2024 року та закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що відеозаписи з боді камери, додані до протоколу зафіксовані не особою, яка склала протокол – поліцейським ОСОБА_2 , а його напарником – поліцейським ОСОБА_3 , вони є неповними.
Зазначав, що в додатках до протоколу не міститься вказівка на направлення на огляд водія т/з з метою виявлення стану сп`яніння, відомості про свідків чи потерпілих не заповнено, а вказані в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не були озвучені ОСОБА_1 .
Звертав увагу на те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу не вказані виявлені, в результаті огляду проведеного поліцейським, ознаки сп`яніння, що на думку апелянта ставить під сумнів реальність існування таких ознак.
Стверджував, що працівниками поліції не була обґрунтована вимога щодо законності зупинки транспортного засобу.
Вказував, що ОСОБА_1 не були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння.
На думку апелянта працівник поліції не уточнив яким чином ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки на відеозаписах не зафіксовано відмову ОСОБА_1 їхати до медичного закладу, а відмова ОСОБА_1 була від проходження огляду на газоаналізаторі.
Стверджував, що на відеозаписах не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
Вважав, що наданий працівниками поліції відеозапис є неповним.
На думку апелянта, перед проведенням огляду працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 , як особу яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу.
Звертав увагу на те, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно довідки ОСОБА_1 працює в АТП на посаді водія з 1984 року, за період роботи зарекомендував себе грамотним працівником, не допускав порушень трудової дисципліни та порушень ПДР, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами означатиме втрату роботи для нього.
В судове засідання призначене на 25 жовтня 2024 року на 09 год. 30 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник – адвокат Кучмій Д.В., в черговий раз, не з`явились.
Він захисника ОСОБА_4 надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання і чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :
Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з квітня 2024 року. 
Розгляд даної справи було призначено на 09-00 годину 09 серпня 2024 року, разом з тим 07 серпня 2024 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Кучмій Д.В. надіслав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 , вказане клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 09-30 год. 25 жовтня 2024 року.
Разом з тим, 24 жовтня 2024 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Кучмій Д.В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, призначеної на 09-30 год. 25 жовтня 2024 року у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що в суді першої інстанції розгляд справи відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника Кучмій Д.В. 5 разів: 15 листопада 2023 року, 14 грудня 2023 року, 28 грудня 2023 року, 15 січня 2024 року та 13 лютого 2024 року.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кучмій Д.В. апеляційної скарги на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2024 року, у відсутність апелянтів, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги,  наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 008347 від 12.10.2023, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2023 (а.с.3);
- рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 12.10.2023 в якому викладені обставини щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що мав ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.4);
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову останнього від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема на вказаних відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 спочатку погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, але потім став взагалі заперечувати факт керування транспортним засобом, стверджував, що це не його автомобіль та він йшов пішки. В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Твердження апелянта про те, що відеозаписи з боді камери, додані до протоколу зафіксовані не особою, яка склала протокол – поліцейським ОСОБА_2 , а його напарником – поліцейським ОСОБА_3 , вони є неповними, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявленого порушення.
Доводи апелянта про те, що в додатках до протоколу не міститься вказівка на направлення на огляд водія т/з з метою виявлення стану сп`яніння, відомості про свідків чи потерпілих не заповнено, а вказані в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не були озвучені ОСОБА_1 , не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вказане не спростовує фактичні обставини щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Щодо тверджень апелянта про те, що в направленні на огляд водія транспортного засобу не вказані виявлені, в результаті огляду проведеного поліцейським, ознаки сп`яніння, що на думку апелянта ставить під сумнів реальність існування таких ознак, то їх апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  і відповідно огляд не проводився.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Крім того, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.
Отже, обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції та законність причин перевірки документів водія жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що на відеозаписах не зафіксовано відмову ОСОБА_1 їхати до медичного закладу, а відмова ОСОБА_1 була від проходження огляду на газоаналізаторі, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки з досліджених відеозаписів, а саме файла під назвою «0000003_00000320231012211236_0016_1» вбачається, що на неодноразові запитання поліцейських про проходження огляду на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі ОСОБА_1 відповідає: «Не буду проходить».
Щодо доводів апелянта про те, що на відеозаписах не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст..268 КУпАП та ст..63 Конституції України, то їх апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 008347 від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП, що підтверджено його підписом.
Твердження апелянта про те, що перед проведенням огляду працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 , як особу яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 , згідно досліджених відеозаписів, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора, відповідно огляд не проходив.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно довідки ОСОБА_1 працює в АТП на посаді водія з 1984 року, за період роботи зарекомендував себе грамотним працівником, не допускав порушень трудової дисципліни та порушень ПДР, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами означатиме втрату роботи для нього, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, що відповідає вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.  
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. 294  КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кучмій Д.В. – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.