Справа № 349/1693/23 
Провадження № 22-ц/4808/1358/24 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Фединяка В. Д.,
секретаря                                        Струтинської Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» – адвоката Приходько Людмили Аркадіївни на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року, ухвалене в складі судді Рибія М. Г. в місті Рогатині Івано-Франківської області, повний текст якого складено 20 серпня 2024 року, у справіза позовомАкціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який в подальшому було викладено в новій редакції.
Позов мотивований тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
22 серпня 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до банку, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 22 серпня 2019 року. На підставі укладеного договору позичальнику було встановлено максимальний кредитний ліміт у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. При цьому позичальник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати рзмір дозволеного кредитного ліміту, а банк про зміну дозволеного кредитного ліміту повідомлятиме в мобільному застосунку. Кредитний ліміт відповідачу неодноразово змінювався і станом на дату подання позову становив 50000 грн.
Крім того товариство зазначало, що відповідач, підписавши анкету-заяву погодився з тим, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Водночас відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором.
Станом на 02 травня 2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, а тому відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 03 травня 2023 року направив повідомлення «пуш» про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості.
Враховуючи викладене, АТ «Універсал Банк» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22 серпня 2019 року в розмірі 61528,32 грн станом на 14 червня 2023 року та судові витрати в розмірі 2684 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 11528,32 грн та судовий збір у розмірі 502,98 грн.
Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 2437,80 грн.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 не досягли в письмовій формі згоди щодо розміру кредиту, його строку, розміру процентів тощо. Водночас випискою про рух коштів по картці підтверджується, що банк надав кошти ОСОБА_1 і різниця між наданими та повернутими коштами становить 11528,32 грн. При цьому суд також зазначив, що кредитний договір між сторонами в письмовій формі не укладено, однак фактично він виконується, на підставі статті 1055 ЦК України суд визнав його нікчемним, а тому вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку різницю між наданими йому коштами та повернутими ним коштами (11528,32 грн).
Виходячи із пропорційності розміру задоволених позовних вимог суд також ухвалив стягнути із відповідача на користь АТ «Універсал Банк» 502,98 грн судового збору.
Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Микитчина П. С. про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходив із необхідності дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу, із складності справи та виконаної адвокатом роботи, а тому врахувавши, що в акті виконаних робіт зазначено роботи, які не виконувалися (представництво в суді) чи які охоплюються іншими роботами (підрахунок сплачених коштів, вивчення позовної заяви є складовою підготовки відзиву), суд визначив їх в сумі 3000 грн та врахувавши пропорційність розміру задоволених позовних вимог, вирішив стягнути із АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 2437,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Приходько Л. А. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його невідповідність нормам статті 265 ЦПК України, оскільки, на думку представника апелянта, зміст рішення не містить фактичних обставин справи, встановлених судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, відсутня мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, не містить норм права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами було погоджено усі істотні умови договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного підпису. Підписуючи анкету-заяву, відповідач був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Крім того, отримав їх примірник у мобільному додатку. Також Умови і правила надання банківських послуг опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за відповідним посиланням, а в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використання власного пін-коду має постійний доступ. Відповідач весь час активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, періодично здійснюючи їх погашення. Тим самим визнав факт існування договірних зобов`язань перед банком в рамках банківської послуги «monobank». 
Наданий банком розрахунок заборгованості чітко відображає періоди виникнення боргу та факт того, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості. Такий розрахунок підписаний уповноваженою на такі дії особою позивача та додатково засвідчений печаткою АТ «Універсал Банк», що дає підстави вважати його належним доказом у справі.
З огляду на викладене представник апелянта вважає доведеним факт існування між сторонами договірних зобов`язань та суми боргу, яка вказана в розрахунку заборгованості та позовній заяві. При цьому вказує на абсолютну необґрунтованість проведеного судом розрахунку визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню, оскільки такий не підтверджений жодними наявними формулами та правилами бухгалтерського обліку, а також суперечить наданим банком документам на підтвердження наявної суми боргу. 
Крім того, представник апелянта не погоджується із висновком суду щодо відшкодування витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, оскільки вважає, що суд першої інстанції не врахував, що вартість деяких послуг є необґрунтованою та завищеною, що свідчить про неспівмірність заявлених вимог з фактично виконаними роботами та є підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 50000 грн скасувати та ухвалити нове, яким вимоги АТ «Універсал Банк» задовольнити в повному обсязі та розподілити судові витрати.
Позиція інших учасників справи
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи.
Представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Приходько Л. А. у апеляційній скарзі зазначала, що в разі неявки в судове засідання представника банку, розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Фактичні обставини справи
22 серпня 2019 року ОСОБА_1  з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтвердив, що ознайомлений та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 13, том 1). 
До договору банком долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) із додатком - паспортом споживчого кредиту «Картка monobank» (а.с. 17-35, том 1).
Відповідно до довідки про наявність рахунку від 27 вересня 2023 року, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку – чорна карта, статус картки – активна (а.с.141, том 1).
Згідно із довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 27 вересня 2023 року, ОСОБА_1 22 серпня 2019 року встановлено кредитний ліміт у сумі 10000 грн, 18 вересня 2021 року збільшено до 20000 грн, 27 вересня 2021 року збільшено до 40000 грн та 02 листопада 2021 року збільшено до 50000 грн (а.с. 140, том 1). 
Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості за договором станом на 14 червня 2023 року, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 61528,32 грн (а.с. 91-95, том 1). 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріалами справи підтверджується, що 22 серпня 2019 року  ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої банк відкрив йому поточний рахунок та встановив на нього кредитний ліміт, який в подальшому банком збільшувався. 
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, виходив із того, що договір між сторонами в письмовій формі не укладено, а тому такий підлягає визнанню нікчемним.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки анкета-заява підписана відповідачем в електронній формі та вважається належним підтвердженням факту виникнення між сторонами правовідносин за договором про надання банківських послуг. Ба більше, відповідач факт підписання анкети-заяви не заперечував.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що в анкеті-заяві відсутні будь-які дані стосовно визначення розміру процентів за користування кредитними коштами.
Звертаючись до суду із позовом, товариство в обґрунтування позовних вимог, окрім анкети-заяви посилалося також на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank).
Однак долучені позивачем до матеріалів позовної заяви Умови і правила, підпису ОСОБА_1 як особистого, так і електронного не містять.
Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що саме із долученими до позову Умовами і правилами ОСОБА_1 ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву, а також те, що такі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, товариство не надало. 
Застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому неможливо, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що банк правомірно нараховував відсотки за користування кредитом, оскільки відповідач належним чином ознайомився з Умовами і правилами, не заслуговують на увагу. Враховуючи, що сплачені відповідачем кошти на погашення кредиту спрямовувалися банком на сплату відсотків, розрахунок банком суми кредиту, наявний у матеріалах справи, є неправомірним, а тому відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача 61528,32 грн.
Визначаючи суму заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_1 на користь банку необхідно стягнути 11528,32 грн як різницю між наданими йому коштами та повернути ним коштами.
Доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів вважає безпідставними. Так суд першої інстанції, вирішуючи відповідне питання, обґрунтовано взяв до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, вимоги розумності і справедливості, пропорційність розміру задоволених вимог та, як наслідок, дійшов правильного висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 2437,80 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Сторона відповідача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надала належні та допустимі докази, зокрема договір № 39/24 про надання правничої допомоги від 13 березня 2024 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28 березня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордера, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно визначив суму заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача, однак зробив помилкові висновки щодо нікчемності договору, у зв`язку з його неукладеністю, апеляційну скаргу представника АТ «Універсал Банк» необхідно задоволити частково, а рішення суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» – адвоката Приходько Людмили Аркадіївни задоволити частково.
Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                І. О. Максюта
               В. Д. Фединяк