ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/5869/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10.06.2024р. у справі №160/5869/24	
за  позовом:	Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас»	
до:  про:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  визнання протиправними та скасування податкових  повідомлень-рішень  	

ВСТАНОВИВ:

01.03.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас»  (далі – ДМП ВКГ «ДЗД» ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень / а.с.1-10/.
11.03.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом, відповідною ухвалою / а.с. 659/, вищезазначений позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову, які були зазначені у ухвалі суду, у межах наданого судом строку позивачем недоліки були усунуті / а.с. 62-66/, та 01.04.2024р. судом першої інстанції, відповідною ухвалою / а.с. 67/, за вищезазначеним адміністративним позовом  відкрито провадження у справі №160/5869/24 і справу призначено до судового розгляду .
Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Дніпропетровській області №0370450409 та №0370620409 від 08.12.2023р., які прийняті на підставі акту камеральної перевірки. №39560/04-36-04-09/03564045 від 26.10.2023р. йому  протиправно нараховано суму грошового зобов`язання у загальному розмірі 131397,51грн. за двома рішеннями відповідача з огляду на наступне. Положеннями п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, – за днем їх фактичного подання, при цьому тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, враховуючи положення п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, не зупиняється проведення, зокрема, камеральних перевірок. Також, тимчасово, до 01.08.2023р., для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені (абзац третій п.п.69.9 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України). Отже відповідач безпідставно склав  акт камеральної перевірки№39560/04-36-04-09/03564045 від 26.10.2023р. з посиланням на порушення ДМП ВКГ «ДЗД» термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати.  Також позивач зазначив, що відповідачем не було своєчасно не повідомлено  ДМП ВКГ «ДЗД» про місце і час проведення розгляду  поданих підприємством заперечень на акт перевірки в передбачений законом строк, в  порушення приписів п.86.7 ст. 86 ПК України таке повідомлення було надіслано за день до його розгляду та отримано підприємством  07.12.2023р. тобто вже після його розгляду у зв`язку з чим позивача було позбавлено права на участь у розгляді заперечень. Таким чином, позивач вважає, що в даному випадку, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом з порушенням встановленого порядку і строку  передбачених п.86.7 ст. 86 ПК України (тобто процедури),  що свідчить про протиправність таких рішень відповідача, тому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0370450409 та №0370620409 від 08.12.2023р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. у справі № 160/5869/24 у задоволенні адміністративного позову ДМП ВКГ «ДЗД до  ГУ  ДПС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування  податкових повідомлень-рішень відмовлено. 
Позивач – ДМП ВКГ «ДЗД», не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 08.07.2024р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу / а.с. 117-121/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги 09.07.2024р. Третім апеляційним адміністративним судом витребувано матеріали адміністративної справи №160/5869/24 / а.с. 125/, які  надійшли до суду апеляційної інстанції 11.07.2024р. /а.с. 127/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023р.  у справі №160/5869/24 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №160/5869/24 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 128/.
У межах наданого судом апеляційної інстанції строку позивачем вимоги вищезазначеної ухвали суду було виконано / а.с. 130-133/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024р.  у справі №160/5869/відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у справі №160/5869/24 /а.с. 134/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 17.09.2024р.  /а.с. 135/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 136,137/.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та  зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи,  що призвело до прийняття судом першої інстанції  рішення у справі з порушенням  норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 10.06.2024р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.
Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 138-140/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 10.06.2024р. залишити без змін. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи встановлено, що позивач у справі - ДМП ВКГ «ДЗД» є юридичною особою, ідентифікаційний код 03564045, платником податків, а також платником рентної плати за спеціальне використання води відповідно пункту 255.1 статті 255 ПК України / а.с. 29-30/.
Також судом встановлено, що 26.10.2023р. на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І та п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 розділу II ПК України, відповідачем проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати ДМП ВКГ «ДЗД» за січень, лютий, березень, травень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023р., за результатами якої складено акт камеральної перевірки №39560/04-36-04-09/03564045 від 26.10.2023р. (далі – акт перевірки). 
З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 39-42/ вбачається, що в ході перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ по 49 Деклараціям за 3, 4 квартали 2019 р., 1, 2, 3 квартали 2020 р.   з затримкою від 197 до 1065 днів.
20.11.2023р. позивачем було направлено на адресу відповідача заперечення до акту камеральної перевірки від 26.10.2023 №39560/04-36-04-09/03564045 з питання порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати, які отримано відповідачем 24.11.2023р., у яких підприємство зазначило, що  не погоджується з фактом складання акту камеральної перевірки №39560/04-36-04-09/03564045 від 26.10.2023р., вважаючи безпідставним складання акту камеральної перевірки з посиланням на таке порушення, як порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати з посиланням на п. 76.3 ст. 76 ПК  України, оскільки на думку підприємства камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання / а.с. 36-38/.
При цьому у вищезазначених запереченнях позивач просив повідомити  про дату та час розгляду цього заперечення, у зв`язку з чим відповідним листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.11.2023 р. (вих.№78441/6/04-36-04-01-15) ДМП ВКГ «ДЗД» було запрошено на розгляд вищезазначених заперечень на 01.12.2023р. об 11 год. 00 хв. в приміщенні ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А. / а.с. 47/, а за результатами розгляду заперечень, відповідачем на адресу позивача було надіслано відповідь про розгляд заперечення (лист вих. №79829/6/04-36-04-01-15 від 05.12.2023р.) / а.с. 23-26/, яким повідомлено, що висновки, викладені у акті перевірки є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства та залишаються без змін.
У подальшому, а саме 08.12.2023р.,  відповідачем на підставі вищезазначеного вказаного акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 0370450409 про застосування штрафних санкцій за затримку на 679; 497; 833; 778; 684; 951; 960; 973; 973: 946; 1015; 1065; 1063; 952; 1043 календарних днів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання (1248975,39грн.)   з рентної плати у розмірі 10%   всього у сумі 124897,51грн. / а.с. 33-35/;
- № 0370620409 про застосування штрафних санкцій за затримку на 527; 552 календарних днів сплати узгодженої суми податкового зобов1язання (65000грн.) з рентної плати у розмірі 10%   всього у сумі 6500грн. / а.с. 45-46/;
ці рішення були оскаржені платником податку в порядку адміністративного узгодження, але скарги були залишені без задоволення, а прийняті рішення без змін / а.с. 17-20/, і платник податку звернувся за захистом свого порушеного права із цим адміністративним позовом, у якому просив суд визнати протиправними  та скасувати вищезазначені рішення відповідача через порушення позивачем процедури їх прийняття, а саме проведення камеральної перевірки їх порушенням законодавчо встановленого строку на її проведення, та у зв`язку з несвоєчасним повідомленням про день та годину розгляду заперечень позивача на акт перевірки, що позбавило його права бути присутнім під час розгляду заперечень.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що  а ні у адміністративному позові, а ні під час розгляду цієї справи судом першої та апеляційної інстанції, позивач у справі не заперечував та не спростовував факт порушення ним  термінів сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ по 49 Деклараціям за 3, 4 квартали 2019 р., 1, 2, 3 квартали 2020 р.  з затримкою від 197 до 1065 днів.
Щодо наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги доводів стосовно порушення відповідачем процедури проведення камеральної перевірки в частині порушення строків її проведення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Так камеральною, відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України,  вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Пунктом 76.1 ст. 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 ПК України (п. 76.2 ст. 76 цього ж Кодексу).
Положеннями п. 76.3 ст. 76 ПК України  визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, – за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України.
Відповідно  абз. 1-3 п. 102.1 ст. 102 ПК України  контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 цього ж Кодексу, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Кодексу, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до ст.ст. 39 і 39 прим. 2 цього ж Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 днів - у разі проведення перевірки відповідно до ст.ст. 39 і 39 прим. 2 цього ж Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 днів з дня вчинення відповідного правопорушення.
Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що законодавцем розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації (30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання) та інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного статей 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).
Аналогічний правовий висновок щодо визначення строку проведення камеральної перевірки зроблено Верховним Судом у постанові від 24.07.2023р. у справі № 821/850/18.
При цьому необхідно також враховувати, що період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених Кодексу, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених ПК України (п. 102.9 ст. 102 цього Кодексу).
Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, враховуючи положення п.п. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, не зупиняється проведення, зокрема, камеральних перевірок.
З урахуванням наведеного камеральна перевірка своєчасної сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу і контролюючий орган має право провести таку камеральну перевірку протягом 1095 календарних днів з дня фактичної сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання (з дня вчинення правопорушення) та після закінчення строку давності (1095 днів), який припадає на період дії воєнного стану, при цьому строки давності, визначені ст. 102 Кодексу (1095 днів), збільшуються на весь період дії воєнного стану.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що оскільки відповідач провів камеральну перевірку позивача з питань порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з рентної плати,  тому строк проведення такої перевірки становить 1095 днів з моменту сплати платником податків податкового зобов`язання, що свідчить про відсутність у даному випадку порушень контролюючим органом встановленого закону порядку проведення камеральної перевірки в частині строку її проведення. 
Стосовно посилань позивача в обґрунтування заявлених ним вимог на порушення відповідачем його права брати участь у розгляді поданих ним заперечень на акт перевірки, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом встановлено, що позивач скориставшись своїм правом після отримання акту перевірки подав контролюючому органу (відповідачу у справі) письмові заперечення на акт перевірки, у яких зазначив, що не погоджується із актом перевірки, серед іншого, просив повідомити його про час та місце розгляду цих заперечень. 
Відповідно до п. 86.7.2 ПК України у разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.
Положеннями п. 86.7.3 ПК України передбачено, що платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.
Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач 27.11.2023р. листом за вих. №  №78441/6/04-36-04-01-15 повідомив платника податків, позивача у справі, про місце і час проведення розгляду заперечень на акт перевірки, при цьому колегія суддів акцентує увагу на тому, що позивач у заперечення на акт перевірки не висловлював бажання приймати участь у розгляді цих заперечень, а лише просив повідомити про час та місце їх розгляду, тому відповідач виконав  визначений п. 86.7.2 ПК України обов`язок щодо повідомлення платника податків про час та місце розгляду заперечень на акт перевірки, тоді як позивач не вчинив заходів  спрямованих на своєчасно отримання ним поштової кореспонденції  з огляду на отримання ним вищезазначеного листа відповідача лише 13.01.2024р. 
Стосовно посилань позивача на невідповідність розрахунків сум податкових зобов`язань, які визначені у додатках до оскаржуємих податкових повідомлень-рішень, сумам які визначені у акті перевірки та безпідставність прийняття податковим органом двох рішень за результатами проведення камеральної перевірки, необхідно зазначити наступне. 
Порівняльний аналіз акту перевірки, зокрема розділ 2 цього акту в якому зазначено 49  строк / а.с. 39-42/, та розрахунків, які є додатками до оскаржуємих податкових повідомлень рішень ( 47 строк податкового повідомлення-рішення №0370450409  та 2 строки податкового повідомлення-рішення №0370620409  від 08.12.2023 / а.с. 33,34-35 45,46/) дає можливість зробити висновок про їх чітку відповідність, що спростовує твердження позивача.
Необхідність прийняття двох повідомлень-рішень за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки  обумовлена положеннями ст. 124 ПН України з урахуванням виявлених у ході перевірки порушень. 
Підсумовуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття рішень, які є предметом оскарження у цій справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для скасування таких рішень відповідача, а тому заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи і судом першої інстанції за цих підстав постановлено правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволені вимог адміністративного позову, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 10.06.2024р.  у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи,  апеляційної скарги, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 10.06.2024р. у справі №160/5869/24 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Постанову виготовлено та підписано 10.10.2024р. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова