Номер провадження: 33/813/1727/24
Номер справи місцевого суду: 509/2231/24 
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги захисника Клименка С.Ю., в інтересах ОСОБА_2 , та потерпілого ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 06.06.2024, якою стосовно:
ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- було закрито провадження у справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 06.06.2024 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до вказаної постанови суду, 01.01.2024 о 02:40 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Перлинна біля буд. 9 у с. Лиманка, Одеського р-ну, Одеської обл., рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності руху та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Окрім того, за наведених обставин водій ОСОБА_2 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, за що ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, зазначивши, що суд 1-ої інстанції неправильно застосував норми права, що призвело до неправильного вирішення справи з огляду на те, що суд помилково закрив провадження на підставі ст. 38 КУпАП, враховуючи, що правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП є триваючим, а тому строк притягнення до відповідальності починає відлік з моменту його виявлення (розшуку винної особи), а не з моменту вчинення, а враховуючи те, що протокол відносно ОСОБА_2 складено 19.03.2024, вважає, що строк притягнення її до відповідальності закінчується 19.06.2024.
Посилаючись на викладене, потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції, передбачених статтями.
Також ОСОБА_1 просив суд звернути увагу на скрутне матеріальне становище ОСОБА_2 та застосувати до неї будь-яку іншу санкцію, яка передбачена ст. 122-4 КУпАП окрім штрафу.
З апеляційною скаргою також звернувся захисник Клименко С.Ю., посилаючись на те, що постанова суду 1-ої інстанції є незаконною, а в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, з огляду на наступні обставини:
- суд 1-ої інстанції, закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення з одночасним встановленням вини особи, надав оцінку доказам поза межами строків давності переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому доводи суду про встановлення вини за межами такого строку являється порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- суд 1-ої інстанції не врахував, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки в момент ДТП вона перебувала вдома, а за кермом її транспортного засобу знаходилась інша особа ОСОБА_3 , яка причетна до ДТП;
- судом не прийнято до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 , який був очевидцем ДТП, але не вказав хто саме був за кермом автомобіля FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про відсутність в матеріалах справи будь-яких інших, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у ньому обставини.
Посилаючись на викладене, захисник Клименко С.Ю. просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову постанову, якою провадження в справі відносно ОСОБА_5 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас ОСОБА_2 та її захисник Клименко С.Ю. не з`явились, однак про час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Враховуючи неявку ОСОБА_2 та її захисника Клименка С.Ю. в судове засідання, апеляційний суд, з`ясувавши думку потерпілого ОСОБА_1 , який не заперечував щодо розгляду справи за їх відсутності, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності зазначених осіб.
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, водночас заперечував проти апеляційної скарги захисника Клименка С.Ю., повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Пунктом 2.10 а) ПДР визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний,  негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника ОСОБА_6 щодо відсутності в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, натомість, винуватість останньої у вчиненні вказаних правопорушень, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №469594 від 19.03.2024 за ст. 124 КУпАП, відповідно до якого 01.01.2024 о 02:40 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Перлинна 9 у с.Лиманка, Одеського р-ну, Одеської обл., рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 17);
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №469595 від 19.03.2024 за ст. 122-4 КУпАП, відповідно до якого 01.01.2024 о 02:40 год., водій ОСОБА_2 , залишила місце дорожньо-транспортної пригоди за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №469594 від 19.03.2024 обставин, за що ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність (а.с. 3);
- схемою місця ДТП від 01.01.2024, якою зафіксовано розташування транспортного засобу- Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , на проїзжій частині, а також локалізація пошкоджень (а.с. 18);
- фототаблицями до матеріалів від 01.01.2024 (а.с. 19,20);
- поясненнями водія ОСОБА_1 , який вказав, що 01.01.2024 в період часу з 00:01 до 09:00 хв. залишив належний йому автомобіль Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , припаркованим на дорозі за адресою: с. Лиманка, Одеська обл., вул. Жемчужна, 9(49 Перлина); зранку, біля 05 год. він дізнався від сусідів про те, що водій іншого автомобіля здавав заднім ходом, внаслідок чого здійснив зіткнення із його автомобілем, спричинивши йому пошкодження, після чого водій зник з місця ДТП (а.с.21); 
- поясненнями свідка ОСОБА_4 , який був очевидцем ДТП та пояснив, що 01.01.2024 знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 , дивлячись у вікно о 02:18 год. побачив як автомобіль марки FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: с. Лиманка, вул. Перлинна, 9, біля в`їзду в двір, здававши назад допустив зіткнення з автомобілем Porsche, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого в автомобілі спрацювала сигналізація, а автомобіль марки FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 , після зіткнення поїхав з місця ДТП в напрямку пр. Небесної сотні (а.с. 23);
- відеозаписом до протоколу серії ААД №469595 від 19.03.2024 (а.с. 4).
Пояснення потерпілого ОСОБА_1 , надані як під час складення протоколу, так і безпосередньо в суді апеляційної інстанції, узгоджуються із іншими зібраними у справі доказами.
В той же час, пояснення ОСОБА_2 , які нею особисто зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, про те, що вона на момент ДТП знаходилась в автомобілі на задньому сидінні належними та достовірними доказами не підтверджені, більш того, в апеляційній скарзі стороною захисту наведена вже інша версія подій, зокрема, знаходження ОСОБА_2 на момент ДТП вдома.
Орім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 та її захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явились, будь-яких клопотань про долучення, витребування або дослідження доказів у підтвердження наведеної як в письмових поясненнях, так і в апеляційній скарзі позиції не заявляли.
Наведене свідчить, що позиція ОСОБА_2 та її захисника Клименка С.Ю., яка висловлена в апеляційній скарзі, та їх процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
В цьому контексті суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження сторони захисту з приводу того, що свідок ОСОБА_4 , який був очевидцем ДТП не вказав хто саме був за кермом авто за наведених у протоколі обставин, при цьому ОСОБА_4 у своїх поясненнях вказав на марку та номерний знак автомобіля, який здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого, зокрема, автомобіль марки FIAT, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 9,23), власником якого згідно матеріалів справи є ОСОБА_2 (а.с. 25-27).
На переконання апеляційного суду, зазначені вище докази повністю доводять винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Відтак, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції та доходить переконання про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. 
Водночас, апеляційний суд частково погоджує доводи сторони захисту про те, що суд 1-ої інстанції, закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення з одночасним встановленням вини особи поза межами строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, з огляду на такі обставини.
Приписами п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій – шостій цієї статті.
На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_2 були вчинені 01.01.2024, на підставі чого апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції про те, що на момент розгляду справи, тобто станом на 06.06.2024, передбачені законом строки накладення стягнення спливли.
В цьому контексті, апеляційний суд відхиляє доводи скарги потерпілого ОСОБА_1 про те, що правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП є триваючим, а тому строк притягнення особи до відповідальності починає відлік з моменту його виявлення (розшуку винної особи), а не з моменту вчинення.
Так, зі змісту наявного в матеріалах справи рапорта ст. інспектора ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській обл. Боровика В.В. від 01.01.2024 вбачається, що правопорушення, передбачене ст.ст. 122-4, 124 КУпАП вчинено 01.01.2024 о 02:41, повідомлення про яке надійшло зі служби 102 саме 01.01.2024 о 12:41 (а.с. 29).
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, датою як вчинення, так і виявлення вчинених ОСОБА_2 правопорушень є 01.01.2024.
Наведене свідчить, що правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не є триваючими, а тому стягнення за вчинення таких правопорушень може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня їх вчинення, тобто не пізніше 01.04.2024.
Разом із тим, питання щодо необхідності встановлення (не встановлення) винуватості при закритті справи за строками в національній судовій практиці є спірним.
Так, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом тримісячного строку.
Тобто, на переконання апеляційного суду, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення – протиправної, винної дії чи бездіяльності.
При цьому, ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в резолютивній частині постанови при закритті провадження по справі у зв`язку зі спливом строків передбачених ст. 38 КУпАП, суд 1-ої інстанції дійсно позбавлений можливості визнавати особу винуватою у вчинені правопорушення, натомість такі висновки повинні міститись в мотивувальній частині судового рішення.
Таким чином, суд 1-ої інстанції, вірно встановив в мотивувальній частині постанови існування факту наявності в діях ОСОБА_2 , відносно якої складені протоколи про адміністративні правопорушення, складу інкримінованих їй правопорушень (вини), однак закриваючи провадження по справі у зв`язку зі спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, в резолютивній частині постанови помилково навів висновок про визнання її винуватою, чим фактично всупереч положень ч. 1 ст. 284 КУпАП одночасно виніс по справі дві різних за своєю суттю постанови.
У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги захисника Клименка С.Ю., в інтересах ОСОБА_2 , та потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову суду 1-ої інстанції змінити, виключивши з її резолютивної частини абзац 2 про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 38, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги захисника Клименка С.Ю., в інтересах ОСОБА_2 , та потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 06.06.2024, якою щодо  ОСОБА_2  закрито провадження у справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення - змінити. 
Виключити з резолютивної частини постанови абзац 2 про визнання  ОСОБА_2  винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.В. Копіца