Номер провадження: 22-ц/813/5346/24 
Справа № 522/11091/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року про залишення позовну без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, 

В С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 4 387 200, 00 гривень.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 15 червня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. 
Накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , площею 163 кв. м., власником якого є ОСОБА_3 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено спарву до слухання по суті.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу – залишено без розгляду.
Скасувано заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року по справі №522/11091/23, а саме скасувати арешт накладений на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , площею 163 кв. м., власником якого є ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, набув помилкового висновку про належне сповіщення позивача, оскільки в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення від 08.01.2024 року № 0600242188346, яке отримане ОСОБА_1 12.01.2024 року. Однак, в даному повідомленні про вручення відсутні будь - які дані щодо того, що саме направлялось судом на адресу ОСОБА_1 . Будь - яких даних, що в цьому поштовому відправленні знаходилась саме судова повістка чи інший процесуальний документ - відсутні. Натомість, в матеріалах справи міститься чистий бланк розписки про отримання стороною повістки на 30.01.2024 року без будь - яких підписів та прізвищ. Тобто, ОСОБА_4 не повідомлена належним чином про дане судове засідання. Також, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення повісток «на 05.03.2024 року» - даний текст дописано скоріш за все секретарем суду (без зазначення часу) на ім?я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 05.02.2024 року №№ 0600247053813 та 0600247054488, де за них (за обидві сторони) отримав листи невідомий нам громадянин « ОСОБА_6 ». ОСОБА_1 не надавала жодних довіреностей на представництво її інтересів громадянину « ОСОБА_6 » та не отримувала даного поштового відправлення. Отже, щодо другого (повторного) судового засідання (05.03.2024 року), то повідомлення про вручення не містить повних даних зокрема, часу судового засідання, а лист отримав за обидві сторони громадянин « ОСОБА_6 », якого позивачка не наділяла жодними повноваженнями.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач – ОСОБА_3 до суду на 29.10.2024 року о 15:30 годині не з`явилась, причини неявки не повідомила, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотала, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
Присутній в судовому засіданні, призначеному на 29.10.2024 року о 15:30 год представник позивача – адвокат Рибак А.Б. не заперечував проти розгляду справи за фактичною явкою.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Залишаючи позов  ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив безпідставні неявки в судові засідання, а саме 30 січня 2024 року та 05 березня 2024 року зважаючи також на те, що позивач є безпосередньою особою, яка має бути заінтересованою в належному розгляді справи, так як позивач звертаючись до суду мав намір захистити свої права.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Матеріалами справи встановлено, що:
- 12.06.2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 4 387 200, 00 гривень4
- ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 червня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи, підготовче судове засідання призначено на 25 липня 2023 року о 11 год. 00 хв.;
- згідно з розпискою від 27.06.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Ровков С.О. отримав копії ухвали;
- відповідно до довідок секретаря судового засідання, судові засіданні призначені на 25.07.2023 року, 04.10.2023 року, 15.11.2023 року, 21.12.2023 року, не відбулись, у зв`язку з неявкою належним чином повідомлених сторін по справі;
- ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 30 січня 2024 року о 1 год. 30 хв.;
- згідно з рекомендованими повідомлень від 12.01.2024 року, ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 отримали судові повістки на 30.01.2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленнями на конверті про вручення;
- судове засідання призначене на 31.01.2024 року не відбулось, у зв`язку з неявкою сторін по справі, судове засідання відкладено на 05.03.2024 року о 15:30 хв.;
- згідно з рекомендованих повідомлень від 10.02.2024 року, на ім`я ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 судові повістки на 05.03.2024 року у графі отримувач зазначено: « ОСОБА_6 », що підтверджується зворотнім повідомленням на конверті про вручення;
- судове засідання призначене на 05.03.2024 року не відбулось, у зв`язку з неявкою сторін по справі, постановлена оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду.
Колегія суддів виходить з наступного.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.
Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).
У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 325/218/21 (провадження № 61-4672св22) зазначено, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності. Правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його неявка перешкоджає розгляду справи. Отже, правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
У справі що переглядається встановлено, що:
- Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 червня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи, підготовче судове засідання призначено на 25 липня 2023 року о 11 год. 00 хв.
- судові засіданні призначені на 25.07.2023 року, 04.10.2023 року, 15.11.2023 року, 21.12.2023 року, не відбулись, у зв`язку з неявкою належним чином повідомлених сторін по справі.
- Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 30 січня 2024 року о 1 год. 30 хв.
- в судові засіданні призначенні на 30.01.2024 року та 05.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином сповіщена шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу реєстрації: АДРЕСА_2 , при цьому у зворотному рекомендованому повідомленні з судовою повісткою на 30.01.2024 року зазначено прізвище отримувача: « ОСОБА_7 » та дату: 12.01.2024 року, а у зворотному рекомендованому повідомленні з судовою повісткою на 05.03.2024 року о 15-30 г,, зазначено прізвище отримувача : « ОСОБА_6 » (а. с. 46; 51).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , поданою від імені представника ОСОБА_2 , одним із доводів незаконності оскаржуваної ухвали, є відсутність повторності, оскільки ОСОБА_1 не відомий громадянин « ОСОБА_6 », який отримав судову повістку на 05.03.2024 року.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частинами 2-5, 8 ст. 130 ЦПК передбачено, що розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, за адресою АДРЕСА_2 б також зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .
Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, відповідно положень ст. 130 ЦПК, уповноважена особа «Укрпошти», надала під розписку судову повістку на 05.03.2024 року, повнолітній особі, яка зареєстрована за тією ж самою адресою АДРЕСА_2 , де зареєстрована і ОСОБА_1 .
Також колегія суддів звертає увагу, що в межах розгляду справи, яка переглядається, районний суд за заявою ОСОБА_1 забезпечив заявлений нею позов до ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , на підставі Договору купівлі-продажу 11.12.2004 року, відповідно до якого Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Юджінія Тревел ЛТД» в особі ОСОБА_8 продало, а ОСОБА_3 купила нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_3 на вказане нежитлове приміщення на підставі Договору від 11.12.2004 року зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 12.01.2005 року (а. с. 12-13; 24).
Згідно з бази даних загально доступного сервісу «Youcontrol» вбачається, що засновниками Спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Юджінія Тревел ЛТД» вказані ОСОБА_8 (31% статутного фонду) та ОСОБА_3 (69% статутного фонду).
Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа № 522/26/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_8 , про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_8 , про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_8 , про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_8 , про визнання договору іпотеки недійсним,
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки – задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 010/25-28/07-275 від 24 травня 2007 року в розмірі 367 323,02 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення першого поверху  АДРЕСА_1 , загальною площею 163,0 кв. м., що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження. У задоволенні зустрічної позовної заяви  ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Негоциант», треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_8 , про визнання договору іпотеки недійсним-відмовлено.
Зі змісту рішення у справі № 522/26/15 вбачається, що судом встановлено, що:
«24 травня 2007 року між ОСОБА_8  та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згодом АТ «Райффайзен Банк») укладено кредитний договір № 010/25-28/07-278, за умовами якого ОСОБА_8 (далі - «Позичальник») надано кредит на споживчі цілі у сумі 300 000,00 доларів США із сплатою 12,5 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості:
-з червня 2007 року по травень 2017 року щомісячно рівними частками по 2 500 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 24.05.2017 року. 
В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, між Банком (Іпотекодержатель) та  ОСОБА_3 (Іпотекодавець)в день укладення кредитного договору№010/25-28/07-278 від 24.05.2007 року було укладено Договір іпотеки від 24.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., за умовами якого Іпотекодавець передала, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно – нежитлові приміщення першого поверху  АДРЕСА_1 , загальною площею 163,0 кв. м., що належить ОСОБА_3 ».
Крім того, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа 520/11509/14 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , третя особа  ОСОБА_1  про визнання и двоповерхового будинку літ. «А», загальною площею 815,5 кв.м., житловою площею 288,6 кв.м., і підсобною 526, 9 кв.м., сараю літ. «Б», бесідки Літ. «В», літньої кухні літ. «Г», навісу літ. «г», гаражу літ. «Д», 1-вимощення, 1-3 0 огорожа, який знаходиться на території АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання в порядку спадкування права на частину матеріалів та обладнання, визнання прав забудовника, зобов`язання не перешкоджати у здійсненні права користування будинком.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_9 відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ від 25.05.2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року залишено без змін.
При розгляді справи № 520/11509/14 судами встановлено, що ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_3 і представником ОСОБА_3 під час розгляду справи був адвокат Ровков С.О., який у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, представляє вже ОСОБА_1 , яка позивається до ОСОБА_3 , дочкою якої є ОСОБА_8 . 
Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав, земельні ділянки по АДРЕСА_4 , власником яких була ОСОБА_3 належать ОСОБА_1 на підставі договорів дарування від 20.10.2014 року та купівлі-продажу від 11.09.2014 року відповідно. 
Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не можуть вважатися сторонніми та незнайомими особами одна по відношенню до одної.
Враховуючи наведене, є неспроможним доводи апеляційної скарги про те, що судова повістка з викликом ОСОБА_1 була вручена невідомій особі ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_8 зареєстрована за тією ж самою адресою, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , а майно, яким забезпечувались позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - нежитлові приміщення першого поверху № НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 виступає предметом забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором № 010/25-28/07-278від 24.05.2007 року, укладеного з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і на які звернуто стягнення, як на предмет іпотеки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Негоциант».
Таким чином, встановивши, що позивачу було відомо про останніх два судові засідання 30.01.2024 року та 05.03.2024 року, однак до суду вона не з`явилась та заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала, суд першої інстанції зробив правильний висновок про залишення позову без розгляду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що пункт 3 частини першої статті 257 Законом України від 29.06.2023 № 3200-IX викладено в новій редакції, відповідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали 05 березня 2024 року, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України був викладений саме в такій редакції, а тому, враховуючи неявку позивача у судові засіданні на 25.07.2023 року, 04.10.2023 року, 15.11.2023 року, 21.12.2023 року на стадії підготовчого провадження, суд першої інстанції мав право залишити такий позов без розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що в рекомендованому повідомленні від 12.01.2024 року відсутні будь - які дані щодо того, що саме направлялось судом на адресу ОСОБА_1 . Будь - яких даних, що в цьому поштовому відправленні знаходилась саме судова повістка чи інший процесуальний документ – відсутні, апеляційний судом не приймаються, оскільки на рекомендованому повідомленні міститься всі необхідні дані для ідентифікації поштового відправлення, а саме єдиний унікальний номер справи, номер провадження, зазначення головуючого судді та відправник – суд першої інстанції. У апеляційного суду відсутні сумніви у достовірності вкладення у рекомендоване повідомлення саме судової повістки, за відсутності належним чином спростування зазначеного з боку позивача, в розмінні ст. 76-88 ЦПК.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, та спростованні наведеними у цій постанові мотивуваннями.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року про залишення позову без розгляду залишається без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої дії представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 12.11.2024 року.

Головуючий:                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова