ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2024 року
м. Київ
 
Справа № 824/159/23
Провадження № 61-10301ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
 
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка Костянтина Валерійовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року в складі судді Сушко Л. П. 
 
у справі за заявою представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка Костянтина Валерійовича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 за позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (Україна) до GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) про стягнення заборгованості за поставлений товар, пені та 3 % річних, відшкодування витрат на оплату арбітражного збору та
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви
20 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка К. В. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022.
Заява обґрунтована тим, що в провадженні МКАС при ТПП України перебувала справа № 310/2022 за позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «НКМЗ») до GTS ENGINEERING GMBH про стягнення 169 388,56 євро, зокрема 162 739,80 євро заборгованості за поставлені вироби, 2 929,32 євро пені та 3 719,44 євро 3 % річних, а також відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору. Рішенням МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року позов задоволено.
Як на підставу для скасування рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 заявник послався на те, що зазначене рішення спрямоване на легалізацію правовідносин та вимог позивача, які виникли на підставі договору (контракт від 29 червня 2021 року № 26/16-21), укладеного позивачем з прихованням від відповідача дійсного наміру - ухилення від виконання вимог Закону України 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» (далі - Закон № 1644-VII), а саме - санкцій, застосованих до Публічного акціонерного товариства «Сєвєрсталь» (далі - ПАТ «Сєвєрсталь») (рф) рішенням Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО України) від 19 березня 2019 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 19 березня 2019 року № 82/2019.
Вказував, що зазначений вид санкцій (поряд з блокуванням активів та обмеженням виведення капіталів) згідно з пунктом 202 Додатку 2 до рішення РНБО України від 19 березня 2019 року був застосований до ПАТ «Сєвєрсталь» (ІПН 3528000597, КПП 352801001, ОДРН 1023501236901, ОКПО 00186217, місцезнаходження юридичної особи - рф, м. Череповець, вул. Миру, 30, поштова адреса та місце розташування головного офісу: рф, м. Москва, вул. К. Цеткін, 2).
У процесі переговорів, що передували укладенню контракту від 21 лютого 2019 року № 22/5-19, позивач переконував відповідача, що звернувся до нього з метою покращення ефективності продажів своїх виробів за допомогою успішного досвіду діяльності відповідача в зазначеній сфері як представника виробників промислового обладнання, бажаючи мати можливості ексклюзивного просування відповідачем виробів позивача на території рф.
Також зазначав, що відповідач не є резидентом України, він не був і не повинен бути обізнаним з наявністю рішення РНБО України від 19 березня 2019 року та Указу Президента України від 19 березня 2019 року № 82/2019 на час укладення та виконання контракту.
Відповідач дізнався про введені проти ПАТ «Сєверсталь» санкції в грудні 2022 року, коли провідні західні засоби масової інформації (далі - ЗМІ) почали попереджати про активну підготовку рф до вторгнення в Україну, розгортання необхідних для цього бойових підрозділів на кордонах з Україною, а також коли введення санкцій до російських олігархів почали обговорювати в країнах Європи.
Натомість про наявність застосованих санкцій було відомо позивачу, оскільки позивач є резидентом України і для нього рф завжди була значним ринком збуту виробів. Відтак вважав, що саме з метою свідомого обходу зазначених санкцій позивач і використав відповідача, як свого представника, під час виконання контрактів, не повідомивши нічого про наявні санкції.
Зазначені обставини підтверджуються постійним листуванням та підтриманням ділових стосунків і гарантійних зобов`язань між ПрАТ «НКМЗ» та ПАТ «Сєверсталь», його підрозділами, дочірніми компаніями (як і з іншими резидентами рф) щодо виробів, походженням з виробничих потужностей позивача.
Заявник вважає, що прийняття арбітражним судом рішення на підставі договору, спрямованого позивачем на обхід санкцій, введених РНБО України та Президентом України як конституційними органами на підставі Закону, вочевидь суперечить публічному порядку, оскільки недобросовісне застосування способів недотримання санкцій, накладених на резидентів країни-агресора (включно з бенефіціарами), з наданням їм можливості використання виробленого в Україні обладнання з подальшою сплатою податків до російського бюджету і реалізацією своєї продукції на території рф, є несумісним з принципами побудови економічної системи у державі, дотриманням економічних інтересів держави та її національної безпеки, необхідністю захисту правопорядку, державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
На підставі викладеного представник заявника просив суд скасувати рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022.
Короткий зміст ухвали Київського апеляційного суду як суду першої інстанції
17 червня 2024 року ухвалою Київського апеляційного суду в задоволенні заяви GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) про скасування рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 за позовом ПрАТ «НКМЗ» (Україна) до GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) про стягнення заборгованості за поставлений товар, пені та 3 % річних, відшкодування витрат на оплату арбітражного збору відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що виконання рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, оскільки це рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, відповідно це рішення поширює свою дію тільки на боржника.
Крім того, спірні правовідносини в межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зі змісту договору не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.
Рішенням МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року було вирішено питання про стягнення з GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) на користь ПрАТ «НКМЗ» (Україна) коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, і є обов`язковим для сторін.
Водночас зазначене рішення не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне чи аморальне і не свідчить про порушення бюджетного законодавства.
Заявник не надав суду доказів, що арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або вказане рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна, адже кошти будуть стягуватись на користь підприємства, що перебуває в Україні.
У справі не було належним чином доведено наявності жодної із підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, передбачених статтею 459 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
18 липня 2024 року представник GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвокат Ткаченко К. В. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року скасувати, ухвалити в справі нове рішення.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм Закону № 1644-VII, підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України, абзацу 3 підпункту 2 пункту 2 статті 32 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII «Про міжнародний комерційний арбітраж» (далі - Закон № 4002-XII), оскільки фактично допущено можливість вчинення позивачем та опосередковане схвалення арбітражним судом дій, що роблять можливим обхід санкцій та порушення Закону № 1644-VII без жодного ризику для особи, яка ігнорує в своїй господарській діяльності такі санкції, запроваджені Україною.
У процесі переговорів, що передували укладенню контракту від 21 лютого 2019 року № 22/5-19, позивач переконував відповідача, що звернувся до нього з метою покращення ефективності продажів своїх виробів за допомогою успішного досвіду діяльності відповідача в зазначеній сфері як представника виробників промислового обладнання, бажаючи мати можливості ексклюзивного просування відповідачем виробів позивача на території рф.
Також зазначив, що відповідач не є резидентом України, він не був і не повинен бути обізнаним з наявністю рішення РНБО України від 19 березня 2019 року та Указу Президента України від 19 березня 2019 року № 82/2019 на час укладення та виконання контракту.
Відповідач дізнався про введені проти ПАТ «Сєверсталь» санкції в грудні 2022 року, коли провідні західні ЗМІ почали попереджати про активну підготовку рф до вторгнення в Україну, розгортання необхідних для цього бойових підрозділів на кордонах з Україною, а також коли введення санкцій про наближених до російських олігархів почали обговорювати в країнах Європи.
Натомість про наявність застосованих санкцій було відомо позивачу, оскільки позивач є резидентом України і для нього рф завжди була значним ринком збуту його виробів. Відтак вважає, що саме з метою свідомого обходу зазначених санкцій позивач і використав відповідача як свого представника під час виконання контрактів, не повідомивши нічого про наявні санкції.
Зазначені обставини підтверджуються постійним листуванням та підтриманням ділових стосунків і гарантійних зобов`язань між ПрАТ «НКМЗ» та ПАТ «Сєверсталь», його підрозділами, дочірніми компаніями (як і з іншими резидентами рф) щодо виробів, походженням з виробничих потужностей позивача.
З огляду на зазначене прийняття арбітражним судом рішення на підставі договору, спрямованого на обхід позивачем санкцій, введених РНБО України та Президентом України як конституційними органами на підставі Закону, очевидно суперечить публічному порядку, оскільки недобросовісне застосування способів недотримання (обходу) санкцій, накладених на резидентів країни-агресора (включно з бенефіціарами), з наданням їм можливості використанням виробленого в Україні обладнання з подальшою сплатою податків до російського бюджету і реалізацією своєї продукції на території рф, є несумісним з принципами побудови економічної системи у державі, дотриманням економічних інтересів держави та її національної безпеки, необхідністю захисту правопорядку, державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
За іншого трактування даних обставин та вищезазначених норм можна було б вважати, що Закон № 1644-VII в Україні не працює, а всі введені санкції не є обов`язковими до виконання, оскільки не тягнуть за собою жодних наслідків за їх порушення.
Крім того, 16 червня 2024 року представник заявника направив до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» клопотання про витребування та врахування інформації щодо виконання Службою безпеки України окремої ухвали від 01 березня 2024 року в справі № 824/129/23 про вжиття передбачених заходів реагування, проте в порушення норм процесуального права зазначене клопотання суд не розглянув.
Доводи інших учасників справи
03 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ПрАТ «НКМЗ» - Протиняк І. С. подав відзив, у якому просив залишити ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Послався на те, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що посилання на порушення публічного порядку може мати місце лише у випадках, коли виконання арбітражного рішення є несумісним з основами правопорядку держави, а виконання рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам і гарантіям, оскільки це рішення поширює свою дію тільки на божника. Спірні правовідносини в межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зі змісту договору не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить чи вступає в колізію з чинним законодавством України, тому публічний порядок в цьому випадку не зачіпається.
03 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ПрАТ «НКМЗ» - Протиняк І. С. подав заперечення на клопотання про витребування та врахування інформації щодо виконання окремої ували в справі. Посилався на те, що зазначене клопотання не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 84 ЦПК України, а саме заявник не довів, що ним вжито всі заходи для отримання цього доказу самостійно. Водночас інформація про виконання окремої ували в справі не є належним доказом у справі, який може містити інформацію щодо предмета доказування. 
Рух справи
23 липня 2024 року ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відкрито апеляційне провадження в цій справі, витребувано із Київського апеляційного суду справу № 824/159/23.
10 вересня 2024 року ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду закінчено підготовчі дії в справі та призначено її до розгляду в судове засідання на 03 жовтня 2024 рокуоб 11 год.
Сторонам та їх представникам направлено через систему «Електронний суд» судові повістки-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи № 824/159/23, які вони отримали у встановленому законом порядку.
23 вересня 2024 року ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду клопотання представника ПрАТ «НКМЗ» - адвоката Протиняка І. С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду задоволено. Доручено Комсомольському міському суду Полтавської області забезпечити проведення судового засідання в справі в режимі відеоконференції з Касаційним цивільним судом в складі Верховного Суду. 
03 жовтня 2024 року представник ПрАТ «НКМЗ» - адвоката Протиняка І. С. через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні.
Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 457 ЦПК України).
Фактичні обставини справи
21 лютого 2019 року ПрАТ «НКМЗ» та компанія GTS ENGINEERING GMBH, Bornheim, Germany, уклали контракт № 22/5-19, на підставі якого ПрАТ «НКМЗ» зобов`язалося поставити, а GTS ENGINEERING GMBH, Bornheim, Germany прийняти та оплатити вироби, зазначені в специфікації (додаток № 1 до контракту), які є невід`ємною частиною договору.
Контракт містить такі основні положення, що стосуються цього спору:
1) ціни на вироби, що поставляються за контрактом, зазначені в специфікаціях (додаток № 1) до контракту. Ціни на вироби встановлено на умовах FCA м. Краматорськ, згідно з «Інкотермс» 2010 року (пункт 3.1);
2) валюта контракту і валюта платежу - євро (пункт 3.3);
3) форма оплати - передоплата. Оплата здійснюється в євро за цінами контракту. Усі витрати, пов`язані з перерахуванням грошових коштів за контрактом, покупець несе за свій рахунок (пункт 4.1);
4) оплата виробів за контрактом здійснюється покупцем таким чином:
- аванс 10 % від загальної суми виробів, зазначених у специфікації (додаток № 1), покупець сплачує після підписання специфікації (додаток № 1) протягом 15 календарних днів з дати рахунка постачальника;
- остаточний платіж 90 % від загальної суми виробів, зазначених у специфікації (додаток № 1), купець оплачує після повідомлення про готовність виробів до відвантаження постачальником, але до вантаження готових виробів протягом 15 календарних днів від дати рахунка постачальника (пункт 4.2);
5) у разі несвоєчасного здійснення оплати відповідно до пункту 4.2 контракту покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01 % від простроченої суми за кожний день прострочення оплати, але не більше ніж 5 % від вартості несвоєчасно оплачених виробів (пункт 5.2);
6) постачальник зобов`язується поставити вироби за контрактом на умовах FCA м. Краматорськ, згідно з «Інкотермс» 2010 року. Постачання виробів здійснюється автотранспортом покупця(пункт 6.1);
7) контракт набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року (пункт 11.1);
8) будь-який спір, розбіжності чи порушення контракту, припинення або недійсність будуть остаточно вирішуватись шляхом арбітражу у МКАС при ТПП України (м. Київ) відповідно до регламенту (пункт 11.3).
25 липня 2019 року додатковою угодою № 11 до контракту сторони змінили умови пункту контракту, згідно з якими датою поставки товару є дата оформлення експортної митної декларації, і пункт 4.2, що оплата виробів, зазначених у специфікації № 2, специфікації № 4 (додаток № 1) і наступних специфікаціях, здійснюєтьсяпокупцем у такий спосіб:
- аванс 10 % від загальної суми виробів, зазначених у специфікаціях (додаток № 1), покупець оплачує після підписання специфікації (додаток № 1) протягом 15 календарних днів з дати рахунка постачальника;
- остаточний платіж 90 % від загальної суми виробів, зазначених у специфікаціях (додаток № 1), покупець оплачує протягом 25 календарних днів з дати оформлення експортної митної декларації на вироби, що поставляються, за умови своєчасного перетину вантажем митного кордону України.
26 серпня 2021 року додатковою угодою № 62 до контракту сторони доповнили контракт специфікацією № 47 (додаток № 1) і технічні умови поставки (додаток № 2) до специфікації № 47, в якій сторони визначили поставку виробів на суму 46 600,00 євро і термін поставки виробів - 4,5 місяці з дати отримання авансу в розмірі 10 % відповідно до пункту 4.2 контракту.
16 вересня 2021 року додатковою угодою № 63 до контракту сторони доповнили контракт специфікацією № 48 (додаток № 1) і технічні умови поставки (додаток № 2) до специфікації № 48; погодили поставку виробів на суму 88 800,00 євро; змінили умови пункту 6.3 контракту, визначивши, що датою поставки є дата митної декларації постачальника, щооформлюється до дня відвантаження виробів покупцю; змінили умови пункту 11.1 контракту, продовживши строк дії контракту до 31 грудня 2022 року. У специфікації № 48 (додаток № 1) сторони визначили строк поставки виробів - 5 місяців з дати отримання авансу в розмірі 10 % відповідно до пункту 4.2 контракту.
22 вересня 2021 року додатковою угодою № 64 до контракту сторони доповнили контракт специфікацією № 49 (додаток № 1) і технічні умови поставки (додаток № 2) до специфікації № 49; у специфікації № 49 (додаток № 1) погодили поставку виробів вартістю 5 400,00 євро та визначили строк поставки виробів - 4 місяці з дати отримання авансу в розмірі 10 % відповідно до пункту 4.2 контракту.
12 жовтня 2021 року додатковою угодою № 66 сторони доповнили контракт специфікацією № 51 (додаток № 1) і технічні умови поставки (додаток № 2) до специфікації № 51, передбачивши поставку виробів на суму 40 022,00 євро. Строк поставки виробів за специфікацією № 51 - 5 місяців з дати отримання авансу в розмірі 10 % відповідно до пункту 4.2 контракту.
15 листопада 2021 року додатковою угодою № 68 доповнили контракт специфікацією № 51 (додаток № 1) та в технічні умови поставки (додаток 2) до специфікації № 51 внесли зміни до технічних характеристик виробів.
13 грудня 2022 року ПрАТ «НКМЗ» звернулося до МКАС при ТПП України з позовною заявою № 01/11-206 від 09 грудня 2022 року про стягнення з GTS-Engineering GmbH (Федеративна Республіка Німеччина) 169 388,56 євро, зокрема 162 739,80 євро заборгованості, 2 929,32 євро пені та 3 719,44 євро 3 % річних, а також відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору.
Позов обґрунтовувало тим, що 27 січня 2022 року на виконання контракту та додаткових угод до нього на підставі погоджених сторонами специфікацій № 47, № 49 та № 51 відповідачу було поставлено виробів на загальну суму 92 022,00 євро та 04 лютого 2022 року на підставі специфікації № 48 - на загальну суму 88 800,00 євро, а всього на суму 180 822,00 євро. Відповідач остаточний платіж (90 %) за поставлені вироби за специфікаціями № 47, № 49, № 51 у сумі 82 819,80 євро мав сплатити не пізніше 21 лютого 2022 року, а за специфікацією № 48 у сумі 79 920,00 євро - не пізніше 01 березня 2022 року. Відповідач у встановлений строк вартість поставлених позивачем виробів не сплатив. Заборгованість відповідача перед позивачем з оплати поставлених виробів склала 162 739,80 євро і станом на дату подання позовної заяви відповідачем не погашена. 22 листопада 2022 року позивач надсилав відповідачу лист № 01/11-159/1 з вимогою оплатити вироби, поставлені за специфікаціями № 47, № 48, № 49 і № 51, проте відповідач на лист не відповів і оплату так і не здійснив. 
13 вересня 2023 року рішенням МКАС при ТПП України в справі № 310/2022 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з GTS ENGINEERING GMBH на користь ПрАТ «НКМЗ» 175 915,29 євро, зокрема 162 739,80 євро заборгованості за поставлені вироби, 2 929,32 євро пені, 3 719,44 євро 3 % річних, 6 526,73 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору (т. 1, а .с. 110-123).
Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи (пункт 8 статті 129 Конституції України).
За вимогами частини другої статті 24, частини другої статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарг.
За частинами другою, четвертою статті 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оскаржено в порядку, передбаченому розділом VІІІ «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів», якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
Згідно із статтею 5 Закону № 4002-XII із питань, що регулюються цим законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках коли воно передбачено у цьому Законі.
У частині першій статті 34 Закону № 4002-XII передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.
Підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено у статті 459 ЦПК України, відповідно до частини першої якої рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом № 4002-XII.
Згідно із частиною другою статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:
1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:
а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або
б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або
в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або
г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або
2) суд визначить, що:
а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або
б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Аналогічні підстави для скасування арбітражного рішення наведені у статті 34 Закону № 4002-XII.
Як на підставу для скасування рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 заявник послався на підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України (що узгоджується із пунктом 2 частини другої статті 34 Закону № 4002-XII) та зазначав винятково те, що указане рішення суперечить публічному порядку України.
У постановах від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 (провадження   № 61-30854ав18), від 16 березня 2023 року в справі № 824/146/22 (провадження № 61-618ав23), від 18 січня 2024 року в справі № 824/99/23 (провадження   № 61-14919ав23), від 27 червня 2024 року в справі № 824/160/23 (провадження № 61-5976ав24) Верховний Суд виснував, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).
Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них.
Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.
Правовідносини між сторонами, однією з яких є юридична особа України, а іншою - компанія Федеративної Республіки Німеччини, урегульовані контрактом від 21 лютого 2019 року № 22/5-19, у розділі 11 пунктах 11.1-11.3 якого вказано, що будь-який спір між сторонами вирішується у МКАС при ТПП України, а контракт регулюється нормами матеріального права України. Жодних даних про участь у вказаних правовідносинах будь-яких третіх осіб чи застосування права іноземної держави умови контракту не містять.
У справі, яка переглядається, спірні правовідносини ґрунтуються на домовленості сторін, тобто на договірних правовідносинах, зі змісту яких не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.
Стаття 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Рішенням МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 було вирішено питання про стягнення із Компанії GTS-ENGINEERING GmbH на користь ПрАТ «НКМЗ» грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним, у судовому порядку не визнавався недійсним та є обов`язковим для сторін.
Відповідач не оскаржував під час розгляду цієї справи компетенції арбітражу, а тільки неодноразово заявляв клопотання про надання сторонам часу для мирного врегулювання спірних питань.
Заявник не надав суду доказів, що оспорене рішення МКАС при ТПП України впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або воно може заподіяти шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Отже суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, але не вправі вказувати сторонам процесу які саме обставини справи підлягають доказуванню і якими засобами. Визначення засобів доказування є виключним правом сторін.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що заявник усупереч положенням частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, не довів тих обставин, на які посилався як на підставу скасування арбітражного рішення.
Верховний Суд погоджується з висновком Київського апеляційного суду про те, що заявник не надав суду доказів на підтвердження того, що рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 стосується суспільних, економічних та соціальних основ держави або ж спрямоване на втручання у публічний порядок держави Україна.
Вказане рішення ухвалено в спорі, передбаченому арбітражною угодою, яка недійсною не визнавалася, та щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року в справі № 310/2022 порушує публічний порядок України, у зв`язку із чим підлягає скасуванню, зводяться до незгоди заявника із ухваленим у справі судовим рішенням, а також свідчить про власне розуміння скаржником положень чинного законодавства, що не може бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції у цій справі та задоволення вимог заяви.
Такі доводи заявника спростовані як судом першої інстанції, так і висновками, викладеними в цій постанові.
Колегія суддів також звертає увагу, що докази листування, на які посилається представник заявника, і які, на думку Компанії GTS-ENGINEERING GmbH, підтверджують ділові стосунки між ПрАТ «НКМЗ» та ПАТ «Сєвєрсталь», не можуть бути підставою для скасування судового рішення Київського апеляційного суду, оскільки зміст цих листів не стосується предмета доказування в цій справі та не стосується правовідносин, на врегулювання яких ухвалене оспорюване арбітражне рішення. Саме собою листування суб`єктів господарювання не свідчить про факт здійснення торговельних операцій.
Суд першої інстанції заслухав та надав обґрунтовану оцінку усім доводам заяви, які є ідентичними доводам апеляційної скарги, що досліджені Верховним Судом з викладенням відповідних висновків у цій постанові. 
Судом першої інстанції не розглянуто клопотання представника GTS ENGINEERING GMBH - Ткаченка К. В., поданого через систему «Електронний суд» 16 червня 2024 року, про витребування у Служби безпеки України і врахування інформації про виконання окремої ухвали від 01 березня 2024 року в справі (т. 2, а. с. 93-95).
Водночас Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах неодноразово звертала увагу, що не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи та тягнути порушення гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Крім того, за змістом цієї статті більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії цивільного процесу, можна виправити на іншій його стадії (постанови від 26 жовтня 2022 року в справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22), від 14 грудня 2022 року в справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21)).
Спірні правовідносини в межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), рішенням МКАС при ТПП України від 13 вересня 2023 року № 310/2022 вирішено питання про стягнення з GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) на користь ПрАТ «НКМЗ» (Україна) грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту, який у встановленому законом порядку не визнавався недійсним, тому не вбачається підстав для задоволення клопотання про витребування у Служби безпеки України інформації щодо наявності або відсутності в діях посадових осіб сторін складу кримінального правопорушення. Заявник не довів, що запитувана інформація входить до предмета доказування в справі. Тому в задоволенні клопотання про витребування у Служби безпеки України і врахування інформації про виконання окремої ухвали, поданого представником GTS ENGINEERING GMBH - Ткаченком К. В. 16 червня 2024 року, слід відмовити.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
З огляду на наведене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведеного Київський апеляційний суд як суд першої інстанції повно, всебічно і правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка К. В. залишити без задоволення.
Керуючись статтями 24, 268, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка Костянтина Валерійовича від 16 червня 2024 року про витребування у Служби безпеки України і врахування інформації про виконання окремої ухвали від 01 березня 2024 року в справі.
Апеляційну скаргу представника GTS ENGINEERING GMBH (Федеративна Республіка Німеччина) - адвоката Ткаченка Костянтина Валерійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанціїнабирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | О. М. Ситнік     І. В. Литвиненко     Є. В. Петров