Справа № 157/521/24 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1048/24  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 грудня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Черняк О. В.,
з участю:
представника позивача – Бутенко М. О.,
представника відповідача – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 , третя особа, – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційними скаргами позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року та на додаткове рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Універсальна» (далі – ПрАТ «СК «Універсальна») звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТзОВ «Бест Лізинг» (далі – страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 3003/490/000620, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Toyota Rav 4» державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до умов зазначеного договору страхування страхова компанія взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити в користь страхувальника страхове відшкодування.
22 травня 2021 року відповідачка у цій справі ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою про закриття кримінального провадження від 29 червня 2021 року встановлена вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Страхувальник звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі цієї заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. Відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у розмірі 97 461,83 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за полісом № АРІ719694, страховик Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» виплатив ПрАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 63 795,58 (з урахуванням дисконту у розмірі 10 %).
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Позивач також зазначив, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 26 577,85 грн, а тому відповідно до статей 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідачки ОСОБА_2 виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страховику останнього.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 26 577,85 грн та судові витрати.
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року у цій справі у задоволенні позову ПрАТ «СК «Універсальна» відмовлено.
Додатковим рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» (місцезнаходження: вул. Лесі Українки, 9, м. Київ, код ЄДРПОУ 20113829) в користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 689,60 грн.
Не погоджуючись із постановленими судовими рішеннями, позивач подав апеляційні скарги, в яких, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «СК «Універсальна» задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 просив апеляційні скарги позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні представник позивача ПрАТ «СК «Універсальна» – Бутенко М. О. апеляційні скарги підтримала, просила скарги задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 апеляційні скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги ПрАТ «СК «Універсальна» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Універсальна» відсутні, оскільки стороною позивача не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 травня 2021 року, в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що 22 травня 2021 року у м. Камінь-Каширському на вул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Toyota Raw4» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , та автомобіля марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір № 3003/390/000377 добровільного страхування наземного транспорту програма «Каско обережний» від 10 липня 2019 року, укладений між ПрАТ «СК «Універсальна» (страховик) та ТзОВ «Бест Лізинг» (страхувальник).
В страховому сертифікаті № 3003/490/000620 до договору № 3003/390/000377 добровільного страхування наземного транспорту програма «Каско обережний» від 01 грудня 2020 року (додаток № 2 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 3003/390/000377 від 10 липня 2019 року) зазначено, що страховик за заявою страхувальника на страхування транспортного засобу здійснює страхування наземного транспортного засобу та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах,визначених цим сертифікатом та договором, та виконувати інші умови договору. Вигодонабувач ТзОВ «Бест Лізинг», лізингоотримувач ПП «Константа-М», транспортний засіб – «Toyota Raw4» державний номерний знак НОМЕР_1 ; особи, які мають право керувати транспортним засобом (у тому числі страхувальник) – будь-яка особа на законних підставах, страхові ризики: А. 1 ДТП та інше; страхова сума 674 752,70 грн, страховий платіж 25 640,60 грн (п. 1.5), додатковий страховий платіж визначається відповідно до умов п. 11.17.3. договору; основна франшиза по ризиках А1-А5 та при конструктивній загибелі транспортного засобу – 0,00 грн, додаткова франшиза по ризиках А1-А5 (відповідно до пунктів 11.16-11.18. договору) за першим страховим випадком – 25 640,60 грн; додаткові опції: довідка поліції/МВС не є обов`язковою, якщо розмір збитку (крім пошкоджених скляних деталей) не перевищує 5 % від страхової суми, зазначеної в п. 1.3. цього сертифікату (з врахуванням умов п. 15.2-15.4 договору), а саме 33 737,64 грн. Строк дії договору встановлено з 00 години 00 хвилин 28 грудня 2000 року до 24 години 00 хвилин 27 грудня 2021 року. Сертифікат підписано електронним підписом ПрАТ «СК «Універсальна» 09 грудня 2020 року та ТзОВ «Бест Лізинг» 10 грудня 2020 року (а. с. 11).
Додатковим договором № 1 до страхового сертифікату № 3003/490/000620 до договору добровільного страхування наземного транспорту № 3003/390/000377 від 10 липня 2019 (далі – додатковий договір про зміну окремих положень сертифікату) від 24 червня 2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» (страховик) та ТзОВ «Бест Лізинг» внесено зміни до страхового сертифікату № 3003/490/000620 до договору добровільного страхування наземного транспорту, а саме: 1) відповідно до п. 10.17.2 генерального договору № 3003/390/000377 від 10 липня 2019 року у зв`язку з настанням страхового випадку по застрахованому транспортному засобу за страховим сертифікатом № 3003/490/000620 сплатити додатковий страховий платіж відповідно до п. 1.5. сертифікату у розмірі 25 640,60 грн до 14 липня 2021 року; 2) додатковий страховий платіж сплачується одноразово на весь період дії страхового сертифікату, по наступних страхових випадках не буде вимагатися сплата додаткового страхового платежу та здійснюватись вирахування страховиком із суми страхового відшкодування додаткової франшизи по ризиках А1-А5. Сертифікат підписано електронним підписом ПрАТ «СК «Універсальна» 25 червня 2021 року та ТзОВ «Бест Лізинг» 01 липня 2021 року (а. с. 12).
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди (22 травня 2021 року) цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», що підтверджується копією полісу внутрішнього страхування № АР1719694, транспортний засіб марки «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 27).
07 липня 2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» складено страховий акт № 105401/1, у якому зазначено, що подія (дата настання якої 22 травня 2021 рік) визнана страховим випадком, а збитки, яких зазнав ТзОВ «Бест Лізинг» (страхувальник) у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Toyota» модель «Rav-4» державний номерний знак НОМЕР_1 і які підлягають відшкодуванню складають 97 461,83 грн (а. с. 25).
Згідно з рахунком № КС000000676 від 03 червня 2021 року ТзОВ «Автоконцепт» вартість ремонту автомобіля марки «Toyota Raw4» державний номерний знак НОМЕР_1 складає 97 461,83 грн (а. с. 23, 24).
ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 97 461,83 грн в користь страхувальника ТзОВ «Бест Лізинг», що підтверджується платіжною інструкцією № 9261 від 08 липня 2021 року (а. с. 26).
25 травня 2022 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та Товариством «Страхова група «ОБЕРІГ» була укладена угода про здійснення страхового відшкодування, за умовами якої ТзДВ «Страхова група «Оберіг» розглянуло перелік майнових прав ПрАТ «СК «Універсальна» на загальну суму 932 886,88 грн. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 63 795,58 грн в користь ПрАТ «СК «Універсальна» (поліс № АР/1719694, сума регресної вимоги складала 97 461,83 грн) (а. с. 28, 29).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Одним з видів цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів є страхування.
Страхування може бути добровільним або обов`язковим (стаття 5 Закону України «Про страхування», чинного на час настання страхового випадку).
Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини 4 статті 6 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 979 ЦК України (в редакції, чинній на час настання страхового випадку) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час настання страхового випадку) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У своїй позовній заяві позивач ПрАТ «СК «Універсальна» зазначив, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати), у зв`язку з чим страхова компанія просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 26 577,85 грн завданого збитку.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Статтею 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує. зокрема шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
У своїй постанові від 07 лютого 2019 року Верховний Суд у справі № 645/3746/16-ц зробив висновок, що якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 649/384/16-ц зазначено, що водночас положеннями Закону України «Про страхування» та Цивільного кодексу України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Судом також встановлено, що постановою заступника начальника слідчого відділу Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Костючика І. С. від 29 червня 2021 року кримінальне провадження № 1202103009000165 від 23 травня 2021 року (за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди) за частиною 1 статті 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу зазначеного кримінального правопорушення. Копії матеріалів, що стосуються порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України направлено начальнику Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (а. с. 13, 14).
Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постановою про закриття кримінального провадження від 29 червня 2021 року не встановлено, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби, а тому підстави для стягнення з відповідачки в користь позивача шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відсутні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ПрАТ «СК «Універсальна».
Колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з позивача ПрАТ «СК «Універсальна» в користь відповідачки ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій цивільній справі у розмірі 9 689,60 грн з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
За положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, а тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
Сторона відповідача надала суду договір № 11 про надання правової (правничої) допомоги від 12 квітня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 757 від 15 жовтня 2012 року, рахунок № 1 попередній (орієнтовний) суми судових витрат відповідачки (понесених та тих, які вона очікує понести) від 16 квітня 2024 року, платіжну інструкцію № 0.0.3581248527.1 від 12 квітня 2024 року на суму 3 500 грн, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1089692 від 17 квітня 2024 року, розрахунок № 2 (остаточний) суми судових витрат, понесених відповідачкою на професійну правничу допомогу у справі № 157/521/24 від 02 вересня 2024 року, платіжну інструкцію № 0.0.3858558064.1 від 02 вересня 2024 року на суму 6 189,60 грн (а. с. 40-44, 50,109, 110).
Колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром витрат на оплату послуг адвоката на суму 9 689,60 грн з урахуванням складності справи і виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Доводи апеляційних скарг позивача не спростовують висновків суду та не впливають на правильність рішення суду першої інстанції та на правильність додаткового рішення суду першої інстанції у цій справі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції і додаткове рішення суду першої інстанції постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення.
Рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року та додаткове рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді