Справа № 127/20472/24 
Провадження № 33/801/810/2024
Категорія: 149 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року                                                                                  м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що судом було вказано про ненадання захисником ОСОБА_2 жодних доказів, а також небажання висловити позицію з приводу обставин справи, разом із цим суд зазначив про неодноразове направлення ОСОБА_3 на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи з тих чи інших причин. Однак, суд не зазначив, що при цьому клопотання були належим чином вмотивовані та суд відкладав розгляд справи. Суд віднісся до розгляду справи упереджено, оскільки в постанові зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному, про що захисником було зазначено в судовому засіданні, однак зазначає, що ОСОБА_1 та захисником не було надано жодних доказів та при цьому виніс постанову. При цьому суд не зазначив, що захисник повідомив про поважність причини неприбуття ОСОБА_1 у судове засідання та те, що ОСОБА_1 хоче самостійно пояснити усі обставини справи. Вказане свідчить про порушення права особи, яка притягається до відповідальності, на захист. У разі, якщо особа подала клопотання про бажання бути присутньою у судовому розгляді та прохання про відкладення розгляду справи, суд має відкласти розгляд справи. Отже, суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судове засідання, призначене на 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився.
04 жовтня 2024 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Балинського Б.В. надійшло клопотання, в якому він просив відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки захисник не може прийняти участь в судовому засіданні через стан здоров`я.
За клопотанням адвоката Балинського Б.В. розгляд справи було відкладено на 11 жовтня 2024 року. 
10 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить долучити до матеріалів справи докази, а саме судову повістку в справі №127/20472/24 про виклик його до суду першої інстанції на 13 вересня 2024 року о 15 год. 00 хв. як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У ч. 6 ст. 294 КУпАП зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Оскільки  ОСОБА_1 та адвокат Балинський Б.В., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у їх відсутність.
Надаючи згаданий доказ – судову повістку в справі №127/20472/24 ОСОБА_1 не зазначає, які висновки суду першої інстанції він підтверджує або спростовує, тому він не береться апеляційним судом до уваги. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.
Положеннями статей 245, 251, 252, 280 КУпАП визначено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №383507, складеного інспектором роти 1 взв 2 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Горобцем В.С., 13 червня 2024 року о 17 год. 47 хв. в и. Вінниці по вул. Київській, 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 7351», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим вчинив повторне правопорушення протягом року від 25 квітня 2024 року, що підтверджується постановою за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії БАД № 350460. Вказаним діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.2).
26 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №350460, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (а.с.4).
У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті:
- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (друга частина);
- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (третя частина);
- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (четверта частина).
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, дійшов висновку, що його вина підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №383507 від 13 червня 2024 року; рапортом працівників поліції від 13 червня 2024 року та довідкою про повторність вчинення правопорушення.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначає про порушення судом його права на захист через розгляд справи у його відсутність, хоча він надав докази на підтвердження неможливості явки до суду. 
При цьому, в апеляційній ОСОБА_1 не заперечує того факту, що він, не маючи права керування транспортним засобом, керував транспортним засобом та був зупинний працівниками поліції.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
З матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 було складено 13 червня 2024 року.
Адміністративний матеріал за вказаним фактом надійшов на розгляд Вінницького міського суду Вінницької області 18 червня 2024 року.
Судове засідання у даній справі було призначено на 24 липня 2024 року о 14 год. 15 хв. (а.с.8).
23 липня 2024 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Балинського Б.В. надійшло клопотання, в якому він просив відкласти розгляд даної справи на іншу дату та час у зв`язку з їх неможливістю прибути в судове засідання з об`єктивних причин: перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та перебування захисника в іншому судовому процесі (а.с.9).
Наступне судове засідання призначено на 08 серпня 2024 року о 09 год. 30 хв. (а.с.13).
08 серпня 2024 року від захисника ОСОБА_1 – адвоката Драчук Т.М. надійшло клопотання про відкладення розгляд справи на іншу дату, оскільки договір про надання правничої допомоги між сторонами було укладено лише 07 серпня 2024 року, у зв`язку з чим в адвоката не було об`єктивної можливості ознайомитися з матеріалами справи. Крім того зазначено, що 08 серпня 2024 року адвокат зайнятий в іншому судовому процесі (а.с.14).
Подальші судові засідання призначалися на 11 вересня 2024 року о 14 год.30 хв. та на 12 вересня 2024 року о 15 год. 00 хв. (а.с.20.23).
При винесенні 12 вересня 2024 року оскаржуваної постанови в судовому засіданні був присутнім захисник ОСОБА_1 – адвокат Балинський Б.В., тоді як ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, що слідує зі змісту оскаржуваної постанови (а.с.24-27).
ОСОБА_1 стверджує про те, що розглянувши справу у його відсутність, судом було порушено його право на захист, однак, за обставин даної справи, вказані доводи є безпідставними, оскільки в судовому засіданні при винесенні постанови захист інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Балинський Б.В..
Захистом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема  захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у суді.
Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
За змістом частини першої статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначає, яким чином розгляд справи у його відсутність вплинув на висновки суду першої інстанції.
Апеляційний суд звертає увагу, що з моменту надходження адміністративного матеріалу до суду і до моменту винесення оскаржуваної постанови пройшло три місяці.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт сьомий).
На думку апеляційного суду, дії ОСОБА_1 та його захисників були направлені на затягування строків розгляду справи, які в даному випадку закінчувалися на наступний день, після винесення постанови (13 вересня 2024 року). 
Суд першої інстанції мотивував свій висновок щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , зазначивши, що вказана справа неодноразово призначалась до судового розгляду, натомість захисники ОСОБА_1 направляли на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи з тих чи інших причин. Будучи обізнаним про перебування справи на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області з 18 червня 2024 року, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не подали жодних письмових заперечень та доказів для спростування складеного відносно ОСОБА_1 протоколу. Перебування ОСОБА_1 на лікуванні ніяким чином не перешкоджає участі його захисника Балинського Б.В. у судовому засіданні та висловленні його позиції з метою захисту інтересів ОСОБА_1 та надання йому професійної правової допомоги, однак, захисник по суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення позицію висловити не бажав. Суд дійшов висновку, що позиція як захисника, так і ОСОБА_1 направлена на затягування строків розгляду справи, які закінчуються 13 вересня 2024 року. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд вважав, що права ОСОБА_1 порушені не будуть, оскільки останньому достеменно було відомо про розгляд вказаної справи, а також він реалізував своє право користуватись правовою допомогою адвоката. 
З вказаним висновком погоджується і апеляційний суд.
Апеляційний суд звертає увагу, що подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 не оскаржує висновки суду першої інстанції по суті адміністартивного правопорушення: щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто не заперечує того факту, що він, не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом та був зупинний працівниками поліції.
Саме особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість постанови суду першої інстанції.
За відсутності доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості з власної ініціативи перевірити судове рішення на предмет його законності.
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування постанови суду.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало