П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/29994/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е. 
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
19 грудня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2023 року позивач, - ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.06.2023 №UA101000/2023/000150/2.
Також, позивач просив визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.06.2023 №UA101020/2023/000828.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.08.2024, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, на виконання контракту від 13.09.2022 №13092022, укладеного між фірмою "XIAMEN JIAWO TRADING COMPANY LIMITED" (Китай) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Україна) Позивачем на митну територію України ввезено товар: "Бітумне вугілля активоване (наповнювач фільтрів очистки води)".
З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2023 з метою митного оформлення товару за вказаним контрактом, декларантом позивача - ТОВ "Фірма "ФАРАОН" подано до митного оформлення митну декларацію 23UА101020021286U0.
Також, разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, декларантом було надано:
- контракт від 13.09.2022 №13092022;
- рахунок-фактура (інвойс) від 10.03.2023 №QZ20221222;
- автотранспортна накладна від 09.06.2023 СМR №451462;
- сертифікат про походження товару від 25.04.2023 №23С3707А3017/00003;
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 12/06/2023 №UА205020/2023201000;
- платіжне доручення (SWIFT) від 04.04.2023 №230404/000929759;
- платіжне доручення (SWIFT) №221226/000836359 від 26.12.2022;
- договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023№12;
- договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806.
Вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору на рівні - 21 200,00 доларів США, або 801 943,35 грн.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих для підтвердження його митної вартості, Митницею відповідно до частини 3 статті 53 МК України витребувано додаткові документи.
У відповідь на вказане повідомлення Позивачем було додатково надано:
- платіжне доручення від 26.12.2022 з відміткою банку про здійснення платежу;
- договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806;
- рахунок на транспортні витрати від 13.06.2023 №9;
- довідку про транспортні витрати від 12.06.2023;
- рахунок (проформа-інвойс) від 22.12.2022 №QZ20221222;
- декларацію країни відправлення від 14.04.2023 №2220230001210183;
- коносамент від 14.04.2023 №COSU6355296010.
Однак, 15.06.2023 Житомирською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000150/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів.
У графі 33 вказаного рішення було зазначено обставини, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме: за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.
Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:
"Відповідно до п.4.1 контракту від 13.09.2022 №13092022 умови поставки товару СІF Gdаnsk. Згідно Із офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати («Інкотермс 2020»), за умовами поставки СІF, продавець повинен за власний рахунок застрахувати вантаж на користь покупця і передати йому страховий поліс. Разом з тим, до митного оформлення страховий поліс не надано. Відповідно до п.2.2 контракту ціна на товар включає в себе ціну товару, упаковку, тару і маркування. Також, в п. 4.1 договору вказано що товар проданий на умовах СІF Gdаnsk, разом з тим витрати пов`язані з транспортуванням знаходяться на відповідальності покупця. Враховуючи зазначене в митного органу виникають сумніви щодо умов продажу товару.
До митного оформлення додатково долучено договір на виконання транспортних витрат від 08.06.2023 №0806, відповідно до якою всі умови перевезення, вантаж, вартість транспортних послуг вказується в разовій Заявці (п.1.2, п.3.1), яка є невід`ємною частиною даного договору. Разом з тим до митною оформлення даний документ до митного оформлення не долучено. За відсутності даного документа у розпорядженні митного органу, останній позбавлений можливості перевірити достовірність задекларованих транспортних витрат та/або додаткових витрат, що пов`язані із переміщенням товару за межами митного кордону України.
Повторно долучений до митного оформлення рахунок від 07.06.2023 №070623 містить інформацію про контейнер, реквізити якого відрізняються від зазначених в додатково долученому коносаменті. Виявлені розбіжності можуть свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваного товару.
Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. що відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
Згідно з ст.254 Митною кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна нова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них. є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Разом з тим, митному органу не надано переклад на українську мову додатково наданої копії митної декларації країни відправлення.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором угодою, контрактом);
3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: №23UА206020006790U6 від 24.04.2023 - 1. Вугілля активоване для фільтрів: АКТИВОВАНЕ ВУГІЛЛЯ - 12000кг. Торговельна марка : Wuxi Країна виробництва: СN Виробник : Wuxi Hongteng Plastic Machinery Factory -2.1 доларів за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року".
За результатом перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, поданих уповноваженою особою декларанта, митним органом прийнято картку відмови №UA101020/2023/000828, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. Причина: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ст.52, 53 Митного кодексу України. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2023/000150/2 від 15.06.2023, дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того, це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст.266, 289, 293 МК України і ст.57 ПК України.
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією №23UА101020021616U7 від 16.06.2023 зі сплатою фінансових гарантій відповідно до частини 7 статті 55 МК України в сумі 146 782,72 грн.
Позивач, вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо доводів відповідача стосовно не надання позивачем до митного оформлення страхового полісу та сумнівів щодо умов продажу товару, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.4.1 контракту від 13.09.2022 №13092022 поставка товару здійснюється на умовах СІF Gdаnsk Port, витрати на отримання та транспортування товару покладається на покупця.
У разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.
Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд першої інстанції вважає, що в даному випадку ФОП ОСОБА_1 не повинен додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Gdаnsk.
Крім того, п.4.2 контракту від 13.09.2022 №13092022 передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме, визначено перелік товаросупровідних документів: 3 примірники рахунку-фактури.
Тобто, за умовами контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.
У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, зокрема, інвойсі (рахунку-фактурі) від 10.03.2023 №QZ220221222 вказана ціна товару з урахуванням умов поставки: СІF Gdаnsk Port.
Отже, суд першої інстанції вважає помилковим доводи відповідача стосовно обов`язку позивача надати до митного оформлення страховий поліс, оскільки такий документ у даному випадку не вимагаються в силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України.
Суд першої інстанції також зауважує, що з наведеного слідує, що згідно з п.4.1 контракту від 13.09.2022 №13092022 на позивача як на покупця покладаються витрати пов`язані із отриманням (завантаженням) товару поставленого на умовах СІF Інкотермс до порту Gdаnsk та подальшим транспортуванням такого товару до пункту призначення - м.Житомир.
Крім того, суд першої інстанції вважає безпідставними доводи митного органу про те, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування, оскільки до митного оформлення не надано разову Заявку перевезення, з огляду на таке.
Під час митного оформлення товару декларантом з митною декларацією 23UА101020021286U0 було подано наступні документи, які підтверджують понесені транспортні витрати позивача:
- договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806;
- рахунок на транспортні витрати від 13.06.2023 №9;
- довідку про транспортні витрати від 12.06.2023;
- автотранспортну накладну від 09.06.2023 СМR №451462.
У довідці про транспортні витрати від 12.06.2023 вказано, що транспортні послуги з перевезення вантажу, здійснюються автомобілем, державні реєстраційні номери якого НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , перевізник ФОП ОСОБА_2 за маршрутом: Гданськ (Польща) - Ягодин (пункт перетину кордону України) - Житомир (Україна). Транспортні витрати складають: Гданськ (Польща) - Ягодин (пункт перетину кордону України) - 14 627,00 грн.; Ягодин (пункт перетину кордону України) - Житомир (Україна) - 10 605,00 грн.
Витрати на завантаження товару в Гданську (Польща) у кількості 20 палет, вагою брутто 20 200 кг складають: 2 194,00 грн.
Таким чином, вказані документи, зокрема, містять ідентичну інформацію про маршрут, за яким перевозиться товар, про державні номери транспортних засобів, якими перевозиться відповідний товар, а також інформацію щодо вартості такого перевезення.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що митному органу до перевірки надано докази достовірності розміру декларування витрат на транспортування товару.
Суд першої інстанції критично оцінив доводи відповідача, що долучений до митного оформлення рахунок від 07.06.2023 №070623 містить інформацію про контейнер, реквізити якого відрізняються від зазначених в додатково долученому коносаменті, оскільки, як зазначалося вище, матеріалами справи підтверджується, що позивачем надано митному органу усі документи, які дають змогу перевірити суму за транспортування товару. Крім того, митним органом не обґрунтовано, яким чином це впливає на митну вартість товару.
Також, в оскарженому рішенні зазначено, що митному органу не надано переклад на українську мову додатково наданої копії митної декларації країни відправлення.
Проте, подані до митного оформлення документи потребують перекладу на українську мову, тільки у разі якщо дані, які містяться в них є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей зазначених у митній декларації.
В даному випадку відповідачем не наведені обґрунтування вимоги необхідності надання митної декларації країни відправлення та її переклад, а також які саме розбіжності у наданих документах та складових митної вартості усуватиме така декларація.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції ставиться критично до позиції відповідача щодо не підтвердження позивачем митної вартості товару у зв`язку з ненаданням перекладу українською мовою відповідних документів.
Крім того, разом з митною декларацією 23UА101020021286U0 митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару: "Бітумне вугілля активоване (наповнювач фільтрів очистки води)" надані всі документи, які у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Натомість, зазначені митницею у повідомленні декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
По суті, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено: Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: №23UА206020006790U6 від 24.04.2023 - 1. Вугілля активоване для фільтрів: АКТИВОВАНЕ ВУГІЛЛЯ - 12000кг. Торговельна марка : Wuxi Країна виробництва: СNВиробник : Wuxi Hongteng Plastic Machinery Factory -2.1 доларів за кілограм.
Разом з тим, товаром згідно МД №23UА101020021286U0 є: "Бітумне вугілля активоване (наповнювач фільтрів очистки води)".
Отже, порівнювальні товари не є ідентичними, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
У зв`язку з наведеним суд першої інстанції вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд першої інстанції зазначив, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару не може вважатися обґрунтованим та правомірним, а тому підлягає скасуванню.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправної відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови від 15.06.2023 №UA101020/2023/000828), суд першої інстанції зазначив, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.06.2023 №UA101020/2023/000828 мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості від 15.06.2023 №UA101000/2023/000150/2, неправомірність якого знайшла підтвердження під час розгляду справи, а тому картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Як передбачено ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при : а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.06.2020 по справі №809/1858/16, від 15.02.2022 по справі №826/12901/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Як встановлено з матеріалів справи, у митній декларації позивача митну вартість задекларованого товару було визначено декларантом за першим (основним) методом визначення митної вартості.
Разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, декларантом було надано: контракт від 13.09.2022 №13092022; рахунок-фактура (інвойс) від 10.03.2023 №QZ20221222; автотранспортна накладна від 09.06.2023 СМR №451462; сертифікат про походження товару від 25.04.2023 №23С3707А3017/00003; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 12/06/2023 №UА205020/2023201000; платіжне доручення (SWIFT) від 04.04.2023 №230404/000929759; платіжне доручення (SWIFT) №221226/000836359 від 26.12.2022; договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023№12; договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806.
В подальшому, позивачем було додатково надано: платіжне доручення від 26.12.2022 з відміткою банку про здійснення платежу; договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806; рахунок на транспортні витрати від 13.06.2023 №9; довідку про транспортні витрати від 12.06.2023; рахунок (проформа-інвойс) від 22.12.2022 №QZ20221222; декларацію країни відправлення від 14.04.2023 №2220230001210183; коносамент від 14.04.2023 №COSU6355296010.
Згідно з ст.57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Відповідно до ч.4-5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Згідно з ч.1, 2 Приміток до статті 7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.
Відповідно до п.7 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.
Колегія суддів зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку з цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Разом з цим, у графі 33 рішення митного органу було зазначено обставини, що за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.
Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:
"Відповідно до п.4.1 контракту від 13.09.2022 №13092022 умови поставки товару СІF Gdаnsk. Згідно Із офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати («Інкотермс 2020»), за умовами поставки СІF, продавець повинен за власний рахунок застрахувати вантаж на користь покупця і передати йому страховий поліс. Разом з тим, до митного оформлення страховий поліс не надано. Відповідно до п.2.2 контракту ціна на товар включає в себе ціну товару, упаковку, тару і маркування. Також, в п. 4.1 договору вказано що товар проданий на умовах СІF Gdаnsk, разом з тим витрати пов`язані з транспортуванням знаходяться на відповідальності покупця. Враховуючи зазначене в митного органу виникають сумніви щодо умов продажу товару.
До митного оформлення додатково долучено договір на виконання транспортних витрат від 08.06.2023 №0806, відповідно до якою всі умови перевезення, вантаж, вартість транспортних послуг вказується в разовій Заявці (п.1.2, п.3.1), яка є невід`ємною частиною даного договору. Разом з тим до митною оформлення даний документ до митного оформлення не долучено. За відсутності даного документа у розпорядженні митного органу, останній позбавлений можливості перевірити достовірність задекларованих транспортних витрат та/або додаткових витрат, що пов`язані із переміщенням товару за межами митного кордону України.
Повторно долучений до митного оформлення рахунок від 07.06.2023 №070623 містить інформацію про контейнер, реквізити якого відрізняються від зазначених в додатково долученому коносаменті. Виявлені розбіжності можуть свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваного товару.
Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. що відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
Згідно із ст.254 Митною кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна нова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них. є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Разом з тим, митному органу не надано переклад на українську мову додатково наданої копії митної декларації країни відправлення.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором угодою, контрактом);
3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: №23UА206020006790U6 від 24.04.2023 - 1. Вугілля активоване для фільтрів: АКТИВОВАНЕ ВУГІЛЛЯ - 12000кг. Торговельна марка : Wuxi Країна виробництва: СNВиробник : Wuxi Hongteng Plastic Machinery Factory -2.1 доларів за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року".
Щодо умов поставки, колегія суддів зазначає, що як вірно вказав суд першої інстанції? відповідно до п.4.1 контракту від 13.09.2022 №13092022 поставка товару здійснюється на умовах СІF Gdаnsk Port, витрати на отримання та транспортування товару покладається на покупця.
Відповідно до Правил Інкотермс-2010 згідно з базисом CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак, за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.
Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.
Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, то в даному випадку ФОП ОСОБА_1 не повинен додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Gdаnsk.
Крім того, п.4.2 контракту від 13.09.2022 №13092022 передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме, визначено перелік товаросупровідних документів: 3 примірники рахунку-фактури.
Тобто, за умовами контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.
У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, зокрема, інвойсі (рахунку-фактурі) від 10.03.2023 №QZ220221222 вказана ціна товару з урахуванням умов поставки: СІF Gdаnsk Port.
Отже, відсутній обов`язок позивача надати до митного оформлення страховий поліс, оскільки такий документ у даному випадку не вимагаються в силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України.
Також, позивачем надано достатній пакет документів в частині транспортних витрат, а саме як встановлено судом першої інстанції, для митного оформлення та на вимогу митного органу декларантом надано: договір (контракт) про перевезення від 08.06.2023 №0806; рахунок на транспортні витрати від 13.06.2023 №9; довідку про транспортні витрати від 12.06.2023; автотранспортну накладну від 09.06.2023 СМR №451462.
У довідці про транспортні витрати від 12.06.2023 вказано, що транспортні послуги з перевезення вантажу, здійснюються автомобілем, державні реєстраційні номери якого НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , перевізник ФОП ОСОБА_2 за маршрутом: Гданськ (Польща) - Ягодин (пункт перетину кордону України) - Житомир (Україна). Транспортні витрати складають: Гданськ (Польща) - Ягодин (пункт перетину кордону України) - 14 627,00 грн.; Ягодин (пункт перетину кордону України) - Житомир (Україна) - 10 605,00 грн.
Витрати на завантаження товару в Гданську (Польща) у кількості 20 палет, вагою брутто 20 200 кг складають: 2 194,00 грн.
Таким чином, вказані документи, зокрема, містять ідентичну інформацію про маршрут, за яким перевозиться товар, про державні номери транспортних засобів, якими перевозиться відповідний товар, а також інформацію щодо вартості такого перевезення.
Щодо доводів апелянта в частині номеру контейнеру, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції надано оцінку цьому питанню. В свою чергу, апелянтом не спростовано доводи суду першої інстанції в цій частині.
Щодо доводів апелянта в частині банківських виписок, колегія суддів зазначає, що в сукупності матеріали справи даю підстави встановити відповідність та правомірність позивача в частині встановлення ціни товару заявленої в митній декларації, а тому даний довід не є суттєвим, особливо з урахуванням обставини, що банківські виписки надані суду в сукупності з іншими документами підтверджуються ціну товару.
Щодо доводів апелянта в частині транспортного перевезення, колегія суддів вважає, що надані документи до митного оформлення в повній мірі відображають транспортні витрати позивача. При цьому відсутність певного документи, не може ставити під сумнів саме суму транспортних витрат, яка підтверджується іншими належними документами.
Тобто, у позивача наявний достатній пакет документів на підтвердження витрат на перевезення товару. А тому, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму за транспортування товару.
Крім того, сумнів митного органу в умовах поставки з урахуванням відповідності усіх інших сум фактично не може ставити під сумнів вартість самого товару, а лише вартість поставки.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування індивідуальних ознак товару, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.
Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: №23UА206020006790U6 від 24.04.2023 - 1. Вугілля активоване для фільтрів: АКТИВОВАНЕ ВУГІЛЛЯ - 12000кг. Торговельна марка : Wuxi Країна виробництва: СNВиробник : Wuxi Hongteng Plastic Machinery Factory -2.1 доларів за кілограм.
Разом з тим, товаром згідно МД №23UА101020021286U0 є: "Бітумне вугілля активоване (наповнювач фільтрів очистки води)".
Тобто, відповідач фактично порівняв два різних товари, які не є ідентичними.
Отже, наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, неспівставності товарів не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Щодо єдиного аргументу апеляційної скарги в частині, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення, якщо наявні обґрунтовані сумніви зумовлені неповнотою документів, невідповідністю характеристик товарів, порівнянням рівня митної вартості з ідентичними або подібними товарами (митне оформлення яких вже здійснено), колегія суддів зазначає, що дані доводи є необґрунтованими, оскільки позивачем був наданий достатній пакет документів для встановлення ціни товару та транспортних витрат, а порівняння було здійснено не з ідентичним чи подібним товаром в розумінні усіх аспектів порівняння.
Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей в частині вартості товару, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари.
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення адміністративного позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.