П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/16781/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін суддею Завальнюком І.В. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – Відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо не нарахування і не виплати щомісячної доплати до пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», у розмірі 2000 грн. з 01.07.2021 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити нарахування та виплату з 01.07.2021 року щомісячної доплати до пенсії по інвалідності, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», у розмірі 2000 грн., без застосування обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач перебуває на обліку в пенсійному управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб». Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі – Постанова № 713), установлено з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018 року щомісячну доплату 2000 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. На підставі судового рішення Відповідача зобов`язано здійснити Позивачу перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Під час виконання судового рішення Відповідачем не включено доплату, визначену Постановою № 713. Позивач звернувся до Відповідача із заявою щодо проведення перерахунку та виплати пенсії із урахуванням належної йому доплати в розмірі 2000 грн, проте листом Відповідач відмовив в цьому. В свою чергу, Позивач вважає таку відмову неправомірною.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року залишено без розгляду, а за період з 29.11.2023 року задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у нарахуванні з 29.11.2023 року в повному обсязі доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити з 29.11.2023 року щомісячну доплату до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум;
- в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується із висновком суду першої інстанції про пропущення Позивачем, встановленого у абзаці 1 частини 2 статті 122 КАС України, шестимісячного строку для звернення до адміністративного суд за захистом прав, свобод та інтересів особи з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року, з огляду на не обмеження даного позову будь-яким строком відповідно до приписів ст.ст. 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В межах цієї справи перерахунок та виплата пенсії (доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн.) не здійснені з вини Відповідача (як органу Пенсійного фонду України), тому відсутні підстави стверджувати про пропуск строку звернення до суду. При цьому апелянт зазначає що, про порушення права на перерахунок та виплату пенсії Позивач дізнався 20.03.2024 року в момент отримання листа Відповідача від 19.03.2024 року № 8667-5331/К-02/8-1500-24 з додатками, який містив рішення про відмову у призначенні та виплаті з 01.07.2021 року щомісячної доплати у розмірі 2 000 грн. відповідно до Постанови № 713.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів               ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі судового рішення по справі № 420/14392/21 Позивачу 11.01.2022 року проведено перерахунок пенсії. До перерахунку основний розмір пенсії складав 4 542, 30 грн., а після перерахунку – 11 668, 69 грн..
Оскільки розмір пенсії Позивача, обчислений на виконання рішення суду, збільшився на суму, що перевищує 2 000 грн., Відповідач вважав відсутніми підстави для встановлення доплати до пенсії згідно Постанови № 713.
На звернення Позивача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням щомісячної доплати в сумі 2 000 грн. згідно з Постановою № 713, Відповідач листом повідомив, що підстави для встановлення щомісячної доплати до розміру пенсії відсутні, оскільки розмір пенсії після проведеного перерахунку на виконання рішення суду збільшився більше, ніж на 2 000 грн..
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо не нарахування та не виплати щомісячної доплати в сумі 2000 грн., передбаченої Постановою № 713, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції, врахувавши правові висновки Верховного Суду у постанові від 21.02.2024 року по справі № 240/27663/23, дійшов висновку, що Позивач пропустив строк звернення з цим адміністративним позовом до суду в частині позовних вимог за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року, у зв`язку з чим залишив без розгляду адміністративний позов в цій частині позовних вимог справі відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.
В іншій частині позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове їх задоволення, врахувавши правові висновки Верховного Суду у постанові від 02.03.2023 року по справі № 600/870/22-а, суд виходив з того, що перерахунок пенсії Позивача, проведений Відповідачем на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, тому Позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018 року. При цьому, судом зазначено, що права Позивача в частині обмеження граничного розміру пенсії максимальним розміром під час її перерахунку на час розгляду даної справи не порушені, так як перерахунок не проведено, а стосуються правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її граничного розміру.
Разом з цим, в межах цієї справи, Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині, якою залишено без розгляду адміністративний позов за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як визначено приписами ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені – встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли Позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Як встановлено колегією суддів, спірні правовідносини виникли у зв`язку з припиненням виплати Позивачу щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713, з 01.07.2021 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року по справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність / помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність / несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
При цьому, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).
Судова колегія наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року по справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року по справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 року по справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 року по справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року по справі № 640/14865/16-а, а також про те, що строк звернення Позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання Позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 року по справі № 822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли Позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає помилковими доводи Позивача про те, що про порушення своїх прав останній дізнався із змісту листа Відповідача у березні 2024 року, оскільки отримання такого листа не змінює момент, з якого Позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Про факт встановлення чи не встановлення доплати до пенсії з 01.07.2021 року Позивачеві не могло не бути відомо принаймні з серпня 2021 року, тобто з моменту отримання пенсії за липень 2021 року.
У свою чергу доказів вчинення будь-яких дій до березня 2024 року, з метою з`ясування розміру пенсії та її складових Позивачем не надано.
Судовою колегією враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Наведені Позивачем у його позові обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки, як вже було наголошено вище, згадані виплати мають щомісячний характер і про їх припинення, зменшення чи нарахування у неправильному розмірі Позивачу мало бути відомо не пізніше неотримання/отримання вперше такої виплати у межах спірного періоду.
Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.02.2024 року по справі № 240/27663/23, від 08.05.2024 року по справі № 400/11403/23, від 03.07.2024 року по справі № 400/14847/23 від 01.08.2024 року по справі № 620/10981/23, від 08.08.2024 року по справі № 460/19702/23.
Колегія суддів звертає увагу, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За таких обставин подання Позивачем у травні 2024 року позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням рішень, бездіяльності Відповідача щодо безпідставного, на думку Позивача, не нарахування та невиплати, починаючи з липня 2021 року, суми доплати до пенсії, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.
З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що Позивач просив виплачувати щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000 грн з 01.07.2021 року, а з цим позовом звернувся лише 29.05.2024 року, беручи до уваги періодичний характер пенсійних виплат, об`єктивність та відчутність різниці в отримуваній кожного місяця сумі пенсії та наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до суду першої інстанції в частині вимог за період з 01.07.2021 року по 28.11.2023 року.
Доводи апеляційної скарги з приводу неможливості реалізації положень статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо права на перерахунок пенсії колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Таким чином, частина 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» поширює свою дію виключно на випадки здійснення перерахунку пенсій внаслідок підвищення грошового забезпечення особам, на які поширює свою дію вказаний закон. При цьому, такий перерахунок має бути протиправно не проведений пенсійним органом на підставі відповідних довідок, виданих уповноваженими органами.
Проте спірна доплата не є складовою грошового забезпечення, тому до цих правовідносин положення статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не застосовуються.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Отже, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      М.П. Коваль

Суддя:                                                                                          Ю.В. Осіпов

        Суддя:                                                                                          В.О. Скрипченко