ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 жовтня 2024 року           справа №200/4174/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року (повне судове рішення складено 30 липня 2024 року) у справі № 200/4174/24 (суддя в І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                           УСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо не внесення змін до штатного розпису, який діяв з 26 березня 2024 року по 31 березня 2024 року та не нарахування в повному обсязі заробітної плати за березень, квітень, травень 2024 року та заробітної плати за час відпустки, наданої у квітні 2024 року;
- зобов`язати Східне міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці внести зміни до штатного розпису, який діяв з 26 березня 2024 року по 31 березня 2024 року;
- зобов`язати Східне міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці нарахувати та сплатити спірні суми заробітної плати на користь ОСОБА_1 у розмірі – 12 861,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що працював у Східному міжрегіональному управлінні Державної служби України з питань праці  на посаді головного державного інспектора відділу контролю з питань праці західного напрямку управління інспекційної діяльності у Донецькій області, мав статус державного службовця; згідно із заявою про встановлення дистанційної форми роботи, місцем безпосереднього здійснення повноважень є Донецька обл., м. Новогродівка (територія можливих бойових дій). З урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» (зі змінами) (далі – Постанова № 391), посадовий оклад позивача визначено з урахуванням коефіцієнту 1,5.
Позивач наголошував, що 19 квітня 2024 року набув чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 12 квітня 2024 року № 108, відповідно до якого Новогродівська міська територіальна громада перестає бути територією можливих бойових дій (дата виникнення можливості бойових дій – 24 лютого 2024 року, дата припинення можливості бойових дій – 25 березня 2024 року) та є територією активних бойових дій, дата початку бойових дій – 26 березня 2024 року та не визначена дата завершення бойових дій.
Враховуючи вказані зміни та з урахуванням положень Постанови № 391 позивач зауважив, що за період роботи з 26 березня 2024 року по 31 березня 2024 року його посадовий оклад визначається з урахуванням коефіцієнта 2, а не 1,5, як це було здійснено.
Також позивач наголошував, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 391, не були внесені зміни до штатного розпису, який діяв з 26 березня 2024 року по 31 березня 2024 року, у зв`язку з чим в цей період роботи посадовий оклад визначався неправильно, а саме, як було зазначено вище: позивач вважав, що його посадовий оклад за цей період повинен дорівнювати 27 266,00 грн (оклад 13 633,00 грн * коефіцієнт 2).
В подальшому, пп. 4.1, 4.2 п. 4 Наказу №397/СХ зобов`язано працівників Міжрегіонального управління, які підлягають вивільненню (в тому числі і позивача), продовжити виконання посадових обов`язків з 01 квітня 2024 року по дату звільнення на посадах визначених трудовим договором; відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення/відділу бухгалтерського обліку, господарського та інформаційно-технічного забезпечення здійснювати розрахунки з цими працівниками, відповідно до посадового окладу, визначеного штатним розписом, що діяв до 01 квітня 2024 року.
Таким чином, як вважав позивач, бездіяльність Міжрегіонального управління, яка полягала в невнесенні змін до штатного розпису, який діяв з 26 березня 2024 року по 31 березня 2024 року (під час якого посадовий оклад повинен обраховуватися з коефіцієнтом 2), призвела до зниження його заробітної плати (та інших супутніх виплат) у квітні 2024 року та у травні 2024 року.
Тобто, ОСОБА_1 вважав, що його посадовий оклад після звільнення зі штатної посади повинен визначатись відповідно до посадового окладу в розмірі 27 266,00 грн, який повинен бути зафіксованим у штатному розписі, що діяв до 01 квітня 2024 року.
З метою вирішення спору в досудовому порядку позивач звертався безпосередньо  до Міжрегіонального управління з питання щодо порушення ним частини першої, другої статті 115 Кодексу законів про працю України, вимог Постанови Кабінету Міністрів України №391 від 25 квітня 2023 року та невиконання наказу Міжрегіонального управління №545/СХ-К від 29 грудня 2023 року, проте вказане звернення до поновлення порушених прав не призвело.
Наказом від  27 травня 2024, прийнятим з урахуванням наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 18 квітня 2024 року №397/СХ «Про скорочення чисельності та штату працівників Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці» (далі – Наказ №397/СХ), позивача було звільнено із займаної посади.
На підставі викладених обставин позивач вважав свої права, які у кінцевому підсумку зводяться до отримання заробітної плати належного розміру, порушеними та просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо незастосування відносно посадового окладу ОСОБА_1 коефіцієнта 2, визначеного абзацом 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391 (зі змінами) за період з 26 березня 2024 року по 27 травня 2024 року.
Зобов`язано Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26 березня 2024 року по 27 травня 2024 року з урахуванням посадового окладу з коефіцієнтом 2, визначеним абзацом 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391 (зі змінами) з урахуванням виплачених сум.
У іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. п. 2 п. 1 Постанови № 391 заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу.
З цього слідує, що необхідною умовою для реалізації п.п.2 п. 1 Постанови №391 є визначення і затвердження у штатному розпису підвищеного розміру посадового окладу.
Пунктом постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.
Відповідно до розділу ІІІ Методичних рекомендацій щодо організації роботи державних службовців за межами адміністративної будівлі державного органу, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 13.11.2020 № 215-20: «У разі виникнення у державного службовця потреби виконувати роботу у віддаленому доступі такому державному службовцю рекомендується звернутися до безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу з пропозицією щодо такої роботи.
Ініціювати таке звернення державному службовцю рекомендується завчасно, не менше як за два робочі дні до початку виконання роботи у віддаленому доступі. Для прийняття відповідного рішення безпосередньому керівнику та керівнику самостійного структурного підрозділу рекомендується попередньо з`ясувати у такого державного службовця про наявність у нього належного матеріально-технічного забезпечення, доступу до інформаційно-телекомунікаційних систем, необхідних для виконання роботи дистанційно. У разі відсутності у державного службовця належного матеріально-технічного забезпечення рекомендується узгодити з керівником державної служби aбo відповідальним за матеріально-технічне забезпечення структурним підрозділом про можливість міжрегіонального управління забезпечити робоче місце такому державному службовцю віддалено. У разі відсутності завдань, які державний службовець може виконувати дистанційно, aбo можливості ix виконувати якісно, ефективно та результативно безпосередньому керівнику та керівнику самостійного структурного підрозділу рекомендується відхилити таку пропозицію. У разі виникнення невідкладних завдань, виконання яких можливе лише в межах адмінбудівлі державного органу, безпосередньому керівнику рекомендується відкликати державного службовця із роботи за межами адмінбудівлі. У разі такого відкликання безпосередньому керівнику рекомендується попередити державного службовця не менше як за один робочий день до припинення роботи за межами адмінбудівлі. Таке повідомлення рекомендується здійснювати за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку».
Враховуючи вищевикладене, питання запровадження дистанційної роботи вирішується між працівником та роботодавцем у встановленому чинним законодавством порядку. Дистанційна робота таких працівників у період воєнного стану здійснюється відповідно до наказу роботодавця.
Тобто, працівник, якому не погоджено запровадження роботи у дистанційному режимі, повинен виконувати посадові обов`язки за адресою закріплення робочого місця.
Вищевикладене свідчить про можливість роботи працівника у віддаленому доступі в будь-якому місці за його вибором та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій у разі наявності рішення керівника про таке запровадження.
Отже, висновки суду про те, що застосування коефіцієнту в межах цього спору регулюється Наказом №545/СХ-К від 29 грудня 2023 року, а не штатним розписом, не відповідає нормам чинного законодавства, а саме - п. п. 2 п. 1 Постанови № 391, відповідно до якого заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу.
Таким чином, нарахування заробітної плати працівникам державних органів з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу є можливим у разі визначення та затвердження такого посадового окладу у штатному розписі відповідного державного органу.
Апелянт наголошує, що застосування коефіцієнту можливе у разі затвердження посадового окладу з таким коефіцієнтом у штатному розписі державного органу, про що неодноразово зазначав відповідач, що відповідає приписам Постанови № 391.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Наказом Міжрегіонального управління від 05 січня 2021 року №28-К ОСОБА_1 з 05 січня 2021 року призначений на посаду головного державного інспектора відділу контролю західного напрямку управління з питань праці Міжрегіонального управління. 
Відповідно до наказу Міжрегіонального Управління № 385-К від 25 листопада 2022 року «Про деякі питання структурних підрозділів Міжрегіонального управління» назву відділу контролю західного напрямку управління з питань праці змінено на відділ контролю з питань праці західного напрямку управління інспекційної діяльності у Донецькій області.
Наказом Міжрегіонального управління від 26 жовтня 2023 року №846/СХ вирішено провести класифікацію 309 посад державної служби згідно зі штатним розписом у Східному міжрегіональному управлінні Державної служби України з питань праці, забезпечити проведення класифікації усіх 309 посад державної служби відповідно до Каталогу типових посад державної служби і критеріїв віднесення до таких посад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2023 року № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році».
Наказом Міжрегіонального управління від 29 грудня 2023 року №545/СХ-К (далі – Наказ №545/СХ-К) затверджено з 01 січня 2024 року перелік працівників Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, до якого, зокрема, було включено головного державного інспектора відділу контролю з питань праці західного напрямку управління інспекційної діяльності у Донецькій області Комара В.Л.
Пунктом 2 вищезазначеного наказу, встановлено що: працівникам, визначеним пунктом 1 цього наказу посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнтів, відповідно до Постанови № 391 (зі змінами); працівникам Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, які включені до переліку, затвердженого пунктом 1 цього наказу, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством.
Пунктом 3 цього ж наказу, покладено обов`язок на відділ бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення ( ОСОБА_2 ): внести зміни до штатного розпису Східного міжрегіонального управління Державної служби України з урахуванням цього наказу; проводити нарахування заробітної плати згідно пункту 2 цього наказу, відповідно до табелів обліку використання робочого часу. Відповідно до п.8, контроль за цим наказом залишається за начальником Міжрегіонального управління.
У зв`язку із затвердженням 26 січня 2024 року штатного розпису на 2024 рік наказом Міжрегіонального управління №126/СХ від 29 січня 2024 року введено в дію з 01 січня 2024 року штатний розпис на 2024 рік Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці. Зі штатного розпису вбачається, що Головному державному інспектору відділу контролю з питань праці західного напрямку (посада, яку обіймав позивач) встановлено оклад 13 633,00 грн.
Наказом №320/СХ від 20 березня 2024 року у зв`язку з затвердженням 15 березня 2024 року Головою Державної служби України з питань праці штатного розпису на 2024 рік Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці введено в дію з 01 березня 2024 року штатний розпис на 2024 рік Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, згідно з яким оклад позивача також становить – 13 633 грн.
Пунктом 4 наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №397/СХ від 18 квітня 2024 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці» (далі – Наказ №397/СХ від 18 квітня 2024 року), визначено, що, з метою дотримання вимог частини першої та шостої статті 492 частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням затвердження 17 квітня 2024 року Державною службою України з питань праці штатного розпису Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на 2024 рік, який діє з 01 квітня 2024 року: працівникам Міжрегіонального управління, що підлягають вивільненню, продовжити виконання посадових обов`язків з 01 квітня 2024 року по дату звільнення на посадах, визначених трудовим договором; відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення/відділу бухгалтерського обліку, господарського та інформаційно-технічного забезпечення здійснювати розрахунки з цими працівниками, відповідно до посадового окладу, визначеного штатним розписом, що діяв до 01 квітня 2024 року.
В подальшому, після проведення класифікації посад державної служби Наказом Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 18 квітня 2024 року № 394/СХ «Про введення в дію штатного розпису Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на 2024 рік» було введено в дію штатний розпис Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на 2024 рік, який діє з 01 квітня 2024 року. 
19 квітня 2024 року позивач отримав попередження про наступне звільнення від 19 квітня 2024 року №19. 
Наказом від  27 травня 2024, прийнятим з урахуванням наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 18 квітня 2024 року №397/СХ «Про скорочення чисельності та штату працівників Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці» (далі – Наказ №397/СХ), позивача було звільнено із займаної посади.
Відповідно до витягу з розрахунково-платіжних відомостей, заробітна плата позивача складає:  – 24 226,50 грн за березень 2024 року, з яких: посадовий оклад – 20 450,00 грн.; ранг – 300,00 грн., премія (7% посадового окладу) – 1431,50 грн., надбавка за вислугу років (10% від посадового окладу) – 2045,00 грн.; всього відпрацьовано 21 робочий день; 15 542,05 грн. за квітень 2024 року, з яких: посадовий оклад 13 943,18 грн., ранг – 204,55 грн.; надбавка за вислугу років (10% від посадового окладу) – 1394,32 грн.; відпрацьовано 15 робочих днів. Крім того, нараховано заробітну плату за час щорічної відпустки 9 к.д. у розмірі 5014,62 грн.; 18 830,66 грн. за травень 2024 року з яких: посадовий оклад 16 893,48 грн., ранг – 247,83 грн.; надбавка за вислугу років (10% від посадового окладу) - 1689,35 грн.; відпрацьовано 19 робочих днів.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходив з наступного.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України встановлено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (стаття 3 Кодексу Законів про працю України).
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 Кодексу Законів про працю України).
Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (стаття 98 КЗпП України).
Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства.
Як визначено частинами першою, другою статті 50 Закону № 889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону № 889-VIII джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет. Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2023 року № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» затверджено Каталог типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад; Алгоритм проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану. Установлено, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році; перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. Затверджено забезпечити виконання цієї постанови Міністрам, керівникам центральних і місцевих органів виконавчої влади та інших державних органів виключно в межах фондів заробітної плати, затверджених у кошторисах.
Відповідно до пункту 3 схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби; під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади. Постанова у відповідності до пункту 4 набула чинності з 1 січня 2024 року.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. 
Станом на момент прийняття рішення по справі воєнний стан продовжується.
Постановою № 391 (зі змінами)  установлено, що: на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, включених до  переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 2; на територіях можливих бойових дій, включених до  переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5 тощо.
Відповідно пп. 2 п. 1 Постанови № 391, підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених  підпунктом 1  цього пункту, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця; заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених  підпунктом 1  пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу.
Між сторонами не є спірним те, що позивач протягом спірного періоду здійснював свої повноваження дистанційно у м. Новогродівка.
Як вже було зазначено вище, з метою реалізації положень Постанови № 391, Наказом Міжрегіонального управління №545/СХ-К від 29 грудня 2023 року затверджено перелік працівників Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, які з 01 січня 2024 року здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, встановлено що: працівникам, визначеним пунктом 1 цього наказу посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнтів, відповідно до Постанови № 391; працівникам Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, які включені до переліку, затвердженого пунктом 1 цього наказу, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством.
Варто звернути увагу, що Наказом №545/СХ-К від 29 грудня 2023 року роботодавець визначив певних працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, посадові оклади цих працівників визначаються з урахуванням коефіцієнтів; якщо працівник не здійснює повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством, тобто без урахування коефіцієнту.
Відтак, роботодавцем в Наказі закріплено порядок оплати праці в залежності від територіального знаходження працівника: із застосуванням  посадового окладу з коефіцієнтом та без застосування  коефіцієнта по відношенню до посадового окладу.
Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2002 року №57 «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» затверджено форми штатного розпису та типового штатного розпису, які визначають таку складову заробітної плати як «посадовий оклад».
Резюмуючи викладене, слід звернути увагу позивача, що посадовий оклад в розумінні статті 50 Закону України «Про державну службу», що дійсно визначається у штатному розписі, є сталою величиною, яка і залишається такою до моменту законодавчої зміни, натомість коефіцієнт підлягає застосуванню вибірково, лише в залежності від умов, про які вже було згадано вище, проте в штатному розписі такий коефіцієнт не визначається. 
Застосування коефіцієнту в цілому в межах даного спору первинно регулюється Наказом №545/СХ-К від 29 грудня 2023 року, а не штатним розписом.
Відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (в редакції від 26 березня 2024 року) Новогродівська міська територіальна громада (код UA14160170000023385) є територією можливих бойових дій (дата виникнення можливості бойових дій – 24.02.2022).
19 квітня 2024 року набув чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 12 квітня 2024 року № 108, яким затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Відповідно до вказаних змін Новогродівська міська територіальна громада (код UA14160170000023385) перестає бути територією можливих бойових дій (дата виникнення можливості бойових дій – 24 лютого 2022 року, дата припинення можливості бойових дій – 25 березня 2024 року) та є територією активних бойових дій, дата початку бойових дій – 26 березня 2024 року та не визначена дата завершення бойових дій.
На підставі викладених обставин, з урахуванням Постанови № 391 та враховуючи відсутність спору між сторонами про місце здійснення посадових обов`язків працівником, слід наголосити, що посадовий оклад позивача в розмірі 13 633 грн у період до 25 березня 2024 року включно повинен рахуватися із застосуванням коефіцієнту 1,5, а з 26 березня 2024 року - з коефіцієнтом 2.
Звертаючись до відповідача, варто вказати, що порядок виплати позивачу посадового окладу із застосуванням коефіцієнта визначений загальноприйнятою процедурою прийняття особового Наказу щодо застосування коефіцієнта в певний проміжок часу. 
Відтак, аргументи Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці з приводу дій в часі різних штатних розписів, що унеможливлює обрахунок коефіцієнта позивачу, є хибними з огляду на те, штатний розпис не фіксує застосування коефіцієнтів до конкретної посадової одиниці взагалі; застосування коефіцієнта визначається наказом локального характеру.
Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що посадовий оклад позивача з 26 березня 2024 року по 31 червень 2024 року повинен були обрахованим із застосуванням коефіцієнта 2.
Розглядаючи правовідносини в межах спірного періоду з квітня 2024 року по травень 2024 року, слід зазначити, що відповідно п. 4 наказу №397/СХ від 18 квітня 2024 року позивач, як такий, що підлягав вивільненню, продовжив здійснювати повноваження на посаді, визначеній трудовим договором, розрахунок з позивачем за вказаний період здійснено відповідно до посадового окладу, визначеного штатним розписом, що діяв до 01 квітня 2024 року, а саме штатним розписом, затвердженим Наказом №320/СХ від 20 березня 2024 року.
Відповідно штатного розпису, затвердженого Наказом №320/СХ від 20 березня 2024 року, та який діяв до 01 квітня 2024 року, оклад головного державного інспектора відділу контролю з питань праці  – 13 633 грн. Тобто, оклад позивача за період роботи з  квітня 2024 року по травень 2024 року дорівнює 13 633 грн, що відповідачем не заперечується.
Як було зазначено в описовій частині рішення, відповідно до витягу з розрахунково-платіжних відомостей заробітна плата позивача за квітень 2024 року складає 15 542,05 грн, з яких: посадовий оклад 13 943,18 грн, ранг – 204,55 грн, надбавка за вислугу років (10% від посадового окладу) – 1394,32 грн, заробітна плата за час щорічної відпустки 9 к.д. у розмірі 5014,62 грн; за травень 2024 року складає 18 830,66 грн, з яких: посадовий оклад 16 893,48 грн; ранг – 247,83 грн; надбавка за вислугу років (10% від посадового окладу) - 1689,35 грн; відпрацьовано 19 робочих днів.
Проте суд зауважує, що розрахунково-платіжні відомості не містять інформації щодо застосування коефіцієнта 2, визначеного Постановою № 391, до посадового окладу позивача. При цьому протягом всього спірного періоду (як до початку роботи на умовах трудового договору, так і після) позивач отримував посадовий оклад, визначений штатним розписом, і здійснював посадові обов`язки на території активних бойових дій; незастосування коефіцієнта до посадового окладу позивача за вказаних умов але лише через виконання посадових обов`язків за трудовим договором матиме ознаки дискримінації.
На підставі вказаного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посадовий оклад позивача за період з квітня 2024 року по травень 2024 року повинен бути обрахованим з коефіцієнтом 2.
При цьому, посилання обох сторін на постанову Верховного Суду від 09 липня 2020 року №П/811/1686/16 є слушними, проте позиція суду касаційної інстанції, викладена у вказаній постанові, не йде в розріз з позицією суду в межах цього спору: посадовий оклад ОСОБА_1 у період до 01 квітня 2024 року та після залишився незмінним та становив 13633 грн.

З приводу способу захисту права позивача суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Зміст порушеного права позивача полягає у незастосуванні до нього у спірний період коефіцієнта збільшення посадового окладу, визначеного вимогами Постанови № 391, з боку роботодавця. При цьому судами визначено, що штатний розпис організації за будь-який період містить лише визначення посадового окладу певної штатної одиниці без урахування коефіцієнта, застосування якого передбачено Постановою № 391.
Відтак, апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо незастосування відносно посадового окладу ОСОБА_1 коефіцієнта 2, визначеного абзацом 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391 за період з 26 березня 2024 року по 27 травня 2024 року; зобов`язання Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26 березня 2024 року по 27 травня 2024 року з урахуванням посадового окладу з коефіцієнтом 2, визначеним абзацом 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391 (зі змінами) з урахуванням виплачених сум.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої  статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/4174/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 24 жовтня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                            Т. Г. Гаврищук