ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року	Львів	Справа № 161/13816/24 пров. № А/857/23267/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В. В.,
при секретарі судового засідання:                     Коць Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року у справі №161/13816/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції - Олексюк А.В., час ухвалення – 11:10 год, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного тексту – 04.09.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про скасування постанови.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.07.2024 було складено постанову №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 1 360 грн.
На виконання вимог Припису від 25 липня 2023 року ОСОБА_1 подала державному інспектору ОСОБА_2 , 24.08.2023 року, письмове повідомлення про виконання Припису з долученими копіями відповідних документів, які підтверджують, що вона вжила всіх необхідних заходів на усунення виявлених порушень. Після цього, 25.07.2023 року, державний інспектор ОСОБА_2 не вживала жодних заходів впливу щодо позивача, не притягала її до відповідальності, у встановлений законом строк, за невиконання вимог Припису від 25 липня 2023 року.
09 липня 2024 року головним державним інспектором відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Волинській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Циплінською Світланою Леонідівною та головним державним інспектором відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Волинській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Мельником Станіславом Степановичем, за місцем здійснення господарської діяльності позивача - АДРЕСА_1 , було повідомлено про проведення щодо ФОП ОСОБА_1 позапланового заходу державного нагляду (контролю), предмет здійснення заходу: додержання законодавства про працю в частині виконання вимог припису від 25.07.2023 року №3Х/BЛ/19981/014/П.
Головним інспектором було вручено копію Направлення з електронними підписами вповноважених осіб, строк здійснення заходу 09.07.2024 року-10.07.2024 року, та запропоновано надати письмові пояснення з предмету здійснення заходу, з питання додержання законодавства про працю в частині виконання вимог припису від 25.07.2023 року №3X/ВЛ/19981/014/П, що позивачем в подальшому і було зроблено.
10 липня 2024 року о 17 год.00 хв., за місцем ведення господарської діяльності позивача, прийшла головний державний інспектор ОСОБА_3 з папкою готових документів, вручила один примірник Акту від 10 липня 2024 року №3X/B//19981/014-3Х/ВЛ/19314/272 на 21 аркуші.
11.07.2024 року до 17 год.00 хв., головний державний інспектор відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Волинській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Циплінська Світлана Леонідівна, дістала з папки готовий, заздалегідь складений, повністю заповнений ( надрукований ) Протокол про адміністративне правопорушення №3Х/ВЛ/19314/272/П/ПТ від 10 липня 2024 року.
ОСОБА_1 стверджує, що оскільки вона не зовсім розуміла, що відбувається та бажала скористатись правовою допомогою, то на окремому аркуші виклала клопотання про перенесення розгляду справи на інший час, з метою надання часу для отримання правової допомоги та складення обґрунтованих пояснень, щодо заперечення факту вчинення правопорушення. Інспектор вручила їй заздалегідь складену постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3X/ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС про притягнення її до відповідальності за невиконання Припису від 25 липня 2023 року, за ст.188-6 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС від 10 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-6 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та провадження у справі закрити відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на те, що з дня виявлення правопорушення минув строк встановлений ст. 38 КУпАП, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на її користь судовий збір.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року позов задоволено. Скасовано постанову про адміністративне правопорушення №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС від 10 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-6 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження у справі закрито.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що про виконання вимог припису №ЗХ/ВЛ/19981/014/П від 25.07.2023 ОСОБА_1 повідомила Міжрегіональне управління листом від 23.08.2024 (зареєстроване за Вх. №10935/ЗХ/1-23 від 24.08.2023). Однак, в даному листі позивач не зазначила про виконання вимог п. 4 вищевказаного припису, та не надала жодних підтверджуючих документів на виконання даного пункту припису. 
Підставою для проведення перевірки в період з 09.07.2024 по 10.07.2024 визначено абз. 4 ч. 1 ст. 6 №877-V (перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю)), а не абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №877-V (звернення фізичної особи). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Перевірка виконання вимог припису №ЗХ/ВЛ/19981/014/П від 25.07.2023 була проведена в період з 09.07.2024 по 10.07.2024. Оскаржувана постанова №ЗХ/ ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС була винесена 10.07.2024. Таким чином, Міжрегіональним управлінням не порушено строки накладення адміністративного стягнення відповідно ч. 1 ст. 38 КУпАП. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не був поданий. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та, прийнявши нову постанову, якою відмовити в позові.
Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлені про дату судового засідання.
Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч. 5 ст. 286 КАС України).
З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено і з матеріалів справи слідує, що 10.07.2024 головним державним інспектором Міжрегіонального управління Циплінською Світланою Леонідівною винесено постанову №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ про накладення адміністративного стягнення та притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.16).
Головним державним інспектором Міжрегіонального управління Циплінською Світланою Леонідівною 10 липня 2024 року на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства про працю в частині невиконання вимог припису, складено протокол від 10.07.2024 №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ (а.с.17).
ОСОБА_1 свої пояснення від 10.07.2024 викладала в письмовому вигляді та надсилала на адресу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (а.с.18,20-21).
25.07.2023 Західним Міжрегіональним управлінням проведено у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині оплати праці, за результатами якої виданий припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ВЛ/19981/014/П від 25.07.2023 у строк – 25.08.2023 (а.с.22).
23.08.2023 ФОП ОСОБА_1 повідомила про виконання припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ВЛ/19981/014/П від 25.07.2023 (а.с.24).
25 липня 2023 року головний державний інспектор Мельник Н.П., склала щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП (а.с.25-26).
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.27).
Суд першої інстанції задовольнив позов з тих підстав, що наклавши на позивача адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП, відповідач пропустив строки, передбачені ч.1 ст.38 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.
Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 188-6 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіальних органів щодо усунення порушень законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або недопущення посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом.
Частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст. 188-6 КУпАП за невиконання вимог п. 4 Припису від 25 липня 2023 року, строк виконання якого становив – до 25.08.2023 р.
Таким чином, наклавши 10 липня 2024 року на позивача адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП, відповідач пропустив строк, передбачений ч. 1 ст. 38 КУпАП.
Доводи скаржника, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт обізнаності Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про вчинення позивачем правопорушення ще у липні 2023 року.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанову про адміністративне правопорушення №ЗХ/ВЛ/19314/272/П/ПТ/ПС від 10 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Колегія суддів також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці – залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року у справі №161/13816/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін	
У зв`язку з перебування судді Гінди О.М. у відрядженні з 24.11.2024 по 01.12.2024 та перебуванням 02.12.2024 у відпустці, повний текст судового рішення складено та підписано 03.12.2024.