ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 380/13792/23 пров. № А/857/15007/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року (судді Кисильової О.Й., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/13792/23 за позовом Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:

КП «Сокальжитлокомунсервіс» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2023 № 18914-13-01 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу», прийняте відносно КП «Сокальжитлокомунсервіс».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року задоволено позов повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що заборгованість КП "Сокальжитлокомунсервіс" станом на 27.06.2023 у відповідності до електронної бази даних АС "Податковий блок", яка ведеться в Головному управлінні ДПС у Львівській області становить 5 070 924,99 грн. (по податку на додану вартість) (Розрахунок податкового боргу на 26.06.2023 долучено). Головним управлінням у Львівській області 06.04.2023 прийнято рішення № 42/4-1301 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, які належать КП "Сокальжитлокомунсервіс". Стверджує, що на виконання статті 59 Податкового кодексу КП "Сокальжитлокомунсервіс" сформовано та вручено податкову вимогу від 04.12.2018 № 11130-53. Відповідно до статті 89 ПК України прийнято рішення про опис майна в податкову заставу № 5 від 28.01.2019. Також по підприємству-боржнику описано майно та зареєстровано в державному реєстрі обтяження рухомого майна актами опису: № 1 від 18.02.2011, № 11 від 22.07.2011, № 12 від 22.07.2011, №8 від 16.08.2018, № 23 від 10.09.2010. Термін обтяження податкової застави по яким закінчувався, продовжено в Державному реєстрі обтяження рухомого майна до 2026 року. Враховуючи, що майно КП "Сокальжитлокомунсервіс" є комунальною власністю по факту належить Сокальській міській раді (Сокальському ОТТ), ГУ ДПС у Львівській області, зверталось з листом щодо вжиття заходів з погашення боргу комунального підприємства. На лист ГУ ДПС Львівській області № 8119/5/13-01 від 22.07.2021, отримано відповідь яким Сокальська міська рада фактично відмовила у виділенні ліквідного майна в рахунок погашення боргу. Тому враховуючи, що по підприємству податковий борг, який виник станом на 08.06.2023, за результатами несплати грошових зобов`язань більше 90 календарних днів зазначених у податкових деклараціях та розрахунках становив 4 506 533,42 грн, ГУ ДПС у Львівській області для забезпечення стягнення вищевказаного податкового боргу прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з розрахунків у банках у рахунок погашення боргу № 189/4-13-01 від 08.06.2023. Вказує, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому суд не вправі зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області вчинити дії щодо скасування рішення № 189/4-13-01 від 08.06.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження та від 02.10.2024 продовжено строк розгляду справи, з 05.08.2024 по 18.08.2024 головуючий суддя перебувала у відпустці.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №380/1751/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 та постановою Верховного Суду від 22.08.2022, позов Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» задоволений повністю: - визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжних дорученнях позивача: № 576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн, № 657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн,   № 706 від 26.06.2019 на суму 170 183,00 грн, № 759 від 10.07.2019 на суму 10   000,00 грн, № 826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн, № 772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн, № 903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, № 975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, № 976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн, № 974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн, № 1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн, № 1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн, № 1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн, № 1073 від 26.09.2019 на суму 3000,00 грн, № 1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн, №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн, № 1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн, № 1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн, № 1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн, №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн, № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн, № 1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн, № 11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн, № 24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн, № 25 від 15.01.2020, № 26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн, № 28 від 16.01.2020 на суму 23500,00 грн, № 72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн; - зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих карток (облікових) платника податків КП "Сокальжитлокомунсервіс" по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по платіжних дорученнях № 576 від 28.05.2019 на суму 66876,64 грн, № 657 від 14.06.2019 на суму 60000,00 грн, № 706 від 26.06.2019 на суму 170183,00 грн, № 759 від 10.07.2019 на суму 10   000,00 грн, № 826 від 25.07.2019 на суму 105701,00 грн, № 772 від 25.07.2019 на суму 62000,00 грн, № 903 від 13.08.2019 на суму 15000,00 грн, № 975 від 29.08.2019 на суму 37500,00 грн, № 976 від 29.08.2019 на суму 8797,88 грн, № 974 від 28.08.2019 на суму 169789,12 грн, № 1022 від 11.09.2019 на суму 27000,00 грн, № 1072 від 26.09.2019 на суму 160194,00 грн, № 1080 від 26.09.2019 на суму 63200,00 грн, № 1073 від 26.09.2019 на суму 3000,00 грн, № 1123 від 10.10.2019 на суму 71000,00 грн, №1171 від 28.10.2019 на суму 157190,00 грн, № 1122 від 10.10.2019 на суму 14000,00 грн, № 1219 від 13.11.2019 на суму 9000,00 грн, № 1220 від 13.11.2019 на суму 21000,00 грн, №1187 від 26.11.2019 на суму 88618,86 грн, № 1196 від 27.11.2019 на суму 40740,14 грн, № 1304 від 26.12.2019 на суму 213850,00 грн, № 11 від 15.01.2020 на суму 4000,00 грн, № 24 від 15.01.2020 на суму 44900,00 грн, № 25 від 15.01.2020, № 26 від 15.01.2020 на суму 14700,00 грн, № 28 від 16.01.2020 на суму 23500,00 грн, № 72 від 27.01.2020 на суму 154587,00 грн - згідно призначення, визначеного цими платіжними дорученнями.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.09.2022  у справі №380/5705/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2023, позов Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" задоволений частково: - визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжних дорученнях позивача: за № 129 від 12.02.2020 на суму 63000,00 грн, за № 130 від 13.02.2020 на суму 35 000,00 грн, за № 174 від 26.02.2020 на суму 139 845,00 грн, за № 226 від 11.03.2020 на суму 13   331,35 грн, за № 230 від 12.03.2020 на суму 100 000,00 грн, за № 289 від 26.03.2020 на суму 120   000,00 грн, за № 326 від 10.04.2020 на суму 70 000,00 грн, за № 375 від 27.04.2020   на суму 155 448,29 грн, за № 425 від 14.05.2020 на суму 35 000,00 грн, за № 489 від 27.05.2020 на суму 27 300,00 грн, за № 502 від 28.05.2020 на суму 128   627,00 грн, за № 551 від 11.06.2020 на суму 60 000,00 грн, за № 608 від 26.06.2020 на суму 119659,00 грн, за № 678 від 13.07.2020 на суму 70 000,00 грн, за № 731 від 28.07.2020 на суму 166 810,00 грн, за № 780 від 13.08.2020 на суму 75 000,00 грн, за № 825 від 25.08.2020 на суму 180 880,00 грн, за № 921 від 28.09.2020 на суму 119 798,00 грн, за № 975 від 12.10.2020 на суму 75 000,00 грн, за № 976 від 13.10.2020 на суму 45 000,00 грн, за № 1005 від 27.10.2020 на   суму 150 051,00 грн, за № 8 від 25.11.2020 на суму 101 068,00 грн, за № 1165 від 24.12.2020 на суму 107 258,73 грн, за № 1157 від 23.12.2020 на суму 18   294,27 грн, за № 82 від 28.01.2021 на суму 87 020,00 грн; - зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих карток/облікових/ платника податків Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по платіжних дорученнях за № 129 від 12.02.2020 на суму 63 000,00 грн, за № 130 від 13.02.2020 на суму 35 000,00 грн, за № 174 від 26.02.2020 на суму 139 845,00 грн, за № 226 від 11.03.2020 на суму 13 331,35 грн, за № 230 від 12.03.2020 на суму 100 000,00 грн, за № 289 від 26.03.2020 на суму 120 000,00 грн, за № 326 від 10.04.2020 на суму 70 000,00 грн, за № 375 від 27.04.2020   на суму 155 448,29 грн, за № 425 від 14.05.2020 на суму 35   000,00 грн, за № 489 від 27.05.2020 на суму 27 300,00 грн, за № 502 від 28.05.2020 на суму 128   627,00 грн, за № 551 від 11.06.2020 на суму 60 000,00 грн, за № 608 від 26.06.2020 на суму 119659,00 грн, за № 678 від 13.07.2020 на суму 70 000,00 грн, за № 731 від 28.07.2020 на суму 166 810,00 грн, за № 780 від 13.08.2020 на суму 75 000,00 грн, за № 825 від 25.08.2020 на суму 180 880,00 грн, за № 921 від 28.09.2020 на суму 119 798,00 грн, за № 975 від 12.10.2020 на суму 75 000,00 грн, за № 976 від 13.10.2020 на суму 45 000,00 грн, за № 1005 від 27.10.2020 на   суму 150 051,00 грн, за № 8 від 25.11.2020 на суму 101 068,00 грн, за № 1165 від 24.12.2020 на суму 107 258,73 грн, за № 1157 від 23.12.2020 на суму 18 294,27 грн, за № 82 від 28.01.2021 на суму 87 020,00 грн. згідно з призначенням, визначеним цими платіжними дорученнями.
08.06.2023 заступник начальника Головного управління ДПС у Львівській області прийняв рішення № 189/4-13-01 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, відповідно до якого вирішив відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс".
Крім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі № 380/13830/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2023, позов Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" задоволений повністю: - визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим рахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжним дорученнях Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" № 191 від 23.02.2021 на суму 52234,73 грн; № 219 від 23.02.2021 на суму 117   309,27 грн; № 281 від 15.03.2021 на суму 40   000,00 грн; № 323 від 23.03.2021 на суму 172   405,00 грн; № 374 від 14.04.2021 на суму 60   000,00 грн; № 418 від 28.04.2021 на суму 158   088,00 грн; № 462 від 14.05.2021 на суму 51   000,00 грн; № 513 від 28.05.2021 на суму 147   534,80 грн; № 511 від 27.05.2021 на суму 40   204,20 грн; № 561 від 14.06.2021 на суму 26   098,60 грн; № 605 від 23.06.2021 на суму 100   000,00 грн; № 612 від 24.06.2021 на суму 98   693,40 грн; № 671 від 14.07.2021 на суму 50   000,00 грн; № 735 від 23.07.2021 на суму 168   067,00 грн; № 804 від 11.08.2021 на суму 47   698,69 грн; № 806 від 12.08.2021 на суму 23   000,00 грн; № 881 від 26.08.2021 на суму 163   327,31 грн; № 936 від 07.09.2021 на суму 20   000,00 грн; № 5 від 14.09.2021 на суму 70   000,00 грн; № 996 від 22.09.2021 на суму 184   783,00 грн; № 1065 від 12.10.2021 на суму 200   000,00 грн; № 1069 від 13.10.2021 на суму 2 000,00 грн; № 1127 від 27.10.2021 на суму 129   053,00 грн; №1313 від 17.12.2021 на суму 20   502,00 грн; № 159 від 22.02.2022 на суму 154   903,00 грн; № 272 від 25.05.2022 на суму 257   612,00 грн; № 361 від 27.04.2022 на суму 293   628,00 грн; № 431 від 24.05.2022 на суму 220   848,00 грн; - зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованих (облікових) карток платника податків Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсерві" по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по платіжних дорученнях   № 191 від 23.02.2021 на суму 52234,73 грн; № 219 від 23.02.2021 на суму 117   309,27 грн; № 281 від 15.03.2021 на суму 40   000,00 грн; №323 від 23.03.2021 на суму 172   405,00 грн; № 374 від 14.04.2021 на суму 60   000,00 грн; № 418 від 28.04.2021 на суму 158   088,00 грн; № 462 від 14.05.2021 на суму 51   000,00 грн; № 513 від 28.05.2021 на суму 147   534,80 грн; № 511 від 27.05.2021 на суму 40   204,20 грн; № 561 від 14.06.2021 на суму 26   098,60 грн; № 605 від 23.06.2021 на суму 100   000,00 грн; № 612 від 24.06.2021 на суму 98   693,40 грн; № 671 від 14.07.2021 на суму 50   000,00 грн; № 735 від 23.07.2021 на суму 168   067,00 грн; № 804 від 11.08.2021 на суму 47   698,69 грн; № 806 від 12.08.2021 на суму 23   000,00 грн; № 881 від 26.08.2021 на суму 163   327,31 грн; № 936 від 07.09.2021 на суму 20   000,00 грн; № 5 від 14.09.2021 на суму 70   000,00 грн; № 996 від 22.09.2021 на суму 184   783,00 грн; № 1065 від 12.10.2021 на суму 200   000,00 грн; № 1069 від 13.10.2021 на суму 2 000,00 грн; № 1127 від 27.10.2021 на суму 129   053,00 грн; № 1313 від 17.12.2021 на суму 20   502,00 грн; № 159 від 22.02.2022 на суму 154   903,00 грн; № 272 від 25.05.2022 на суму 257   612,00 грн; № 361 від 27.04.2022 на суму 293   628,00 грн; № 431 від 24.05.2022 на суму 220   848,00 грн   згідно призначення, визначеного цими платіжними дорученнями.
Вважаючи спірне рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу протиправними позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;
Згідно із п.15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із пп. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 36.5 ст. 36 ПК України).
Пунктами 95.1-95.4 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом абз.2 п. 95.5 ст. 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи)   контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках: - рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; - рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що стягнення коштів за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може мати місце лише відносно такого податкового боргу, який зумовлюється наявністю додаткових умов, визначених ст. 95 ПК України, а саме: - виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; - податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; - платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше 30 календарних днів; - відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
Саме сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.
Пункт 95.1 ст. 95 ПК України встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності – за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.
Таким чином з урахуванням наведеного нормативного регулювання, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів. Стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу може відбуватися або (1) шляхом звернення контролюючого органу до суду з відповідним позовом, або (2) шляхом прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу про стягнення коштів: (а) за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або (б) коштів з рахунків такого платника у банках.
Другий спосіб реалізації контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу має свої обов`язкові умови, при дотриманні сукупності яких такий спосіб реалізації є правомірним, а саме: 1) виникнення податкового боргу внаслідок несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, 2) несплата грошових зобов`язань протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; 3) відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
Податковий орган вказує, що податковий борг платника станом на 08.06.2023 становить 4 506 533,42 грн, який виник за рахунок несплачених податкових зобов`язань, самостійно визначених платником у наступних податкових деклараціях: від 15.07.2021 № 9194778177, від 17.08.2021 № 9237402307, від 16.09.2021 № 9270667263, від 18.10.2021 № 9307673444, від 16.12.2021 № 9385088670, від 16.02.2022 № 9033152308, від 16.03.2022 № 9042512414, від 18.04.2022 № 9046808345, від 18.05.2022 № 9053160851, від 17.06.2022 № 9085899907, від 18.07.2022 № 9130582008, від 16.08.2022 № 9160272606, від 19.09.2022 № 9186697335, від 18.10.2022 № 9213452082, від 16.11.2022 № 9244547991, від 16.12.2022 № 9271902448, від 18.01.2023 № 9299638499, від 16.02.2023 № 9026520449, уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ від 01.06.2022 № 9173897202, від 05.09.2022 № 9173897202, від 01.08.2022 № 9243545934, від 15.11.2022 № 9243545934, від 01.03.2022 № 9031240672. 
При цьому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення не містить інформації про суму податкового боргу, підстави та дати його виникнення, що серед іншого, також позбавляє можливості встановити чи пройшло 90 днів з дати виникнення податкового боргу як обов`язкова умова прийняття оскаржуваного рішення відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України.
Судом встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом у рішенні від 14.06.2023 у справі № 380/13830/22 встановлено, що податкові зобов`язання, визначені деклараціями № 9194778177 від 20.07.2021 на суму 218 067,00 грн; № 9237102307 від 20.08.2021 на суму 234   026,00 грн; № 9270667263 від 20.09.2021 на суму 274   783,00 грн; №9307673444 від 20.10.2021 на суму 331   053,00 грн; № 9348300109 від 22.11.2021 на суму 170   041,00 грн; № 9385088670 від 20.12.2021 на суму 20 502,00 грн; № 9420726044 від 17.01.2022 на суму 74   066,00 грн; № 9033152308 від 16.02.2022 на суму 154   903,00 грн; №9042512414 від 16.03.2022 на суму 272   612,00 грн; № 9046808345 від 18.04.2022 на суму 293   628,00 грн; № 9053160851 від 18.05.2022 на суму 220   846,00 грн; № 9085899907 від 17.06.2022 на суму 274   732,00 грн, позивачем сплачені згідно з такими платіжними дорученнями: - № 671 від 14.07.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 50   000,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за червень 2021 року"; - № 735 від 23.07.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 168   067,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за червень 2021 року"; - № 804 від 11.08.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 47   698,69 грн з призначенням платежу "ПДВ за липень 2021 року"; - № 806 від 12.08.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 23   000,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за липень 2021 року"; - № 881 від 26.08.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 163   327,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за липень 2021 року; - № 936 від 07.09.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 20   000,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за серпень 2021 року"; - № 5 від 14.09.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 70   000,00 з призначенням платежу "ПДВ за серпень 2021 року"; - № 996 від 22.09.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 184   783,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за серпень 2021 року"; - № 1065 від 12.10.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 200 000,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за вересень 2021 року"; - № 1069 від 13.10.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 2   000,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за вересень 2021 року"; - № 1127 від 27.10.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 129   053,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за вересень 2021 року"; - № 1313 від 17.12.2021 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 20 502,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за листопад 2021 року"; - № 159 від 22.02.2022 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 154   903,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за січень 2022 року"; - № 272 від 25.03.2022 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 257   612,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за лютий 2022 року"; - № 361 від 27.04.2022 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 293   628,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за березень 2022 року"; - № 431 від 24.05.2022 проведено сплату податкових зобов`язань у розмірі 220   848,00 грн з призначенням платежу "ПДВ за квітень 2022 року".
Суд зауважує, що правомірність зарахування податковим органом сплачених позивачем коштів згідно платіжних доручень за період з червня 2022 по жовтень 2023 років є предметом розгляду у межах адміністративної справи № 380/108/24.
Стосовно юридичного значення обставин, встановлених у рішеннях судів, які вказані вище, суд звертає увагу на наступне.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною 4 статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, за змістом частини 4 статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Водночас, передбачене частиною 4 статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.
Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.10.2020 по справі №814/435/18, даючи визначення інституту «преюдиції» та порядку його застосування під час судового розгляду.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що спірне рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу не містить всіх відомостей про суму такого боргу та підстави його виникнення, що не узгоджується з вимогою закону для таких рішень щодо обов`язкового спливу строку 90 календарних днів, протягом яких не сплачено податковий борг.
Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 по справі № 440/4736/19 дійшов висновку про необхідність чіткого і зрозумілого формулювання такого рішення в частині визначення, зокрема, конкретної суми, яка підлягає стягненню та підстави виникнення цього податкового боргу. Необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту   95.5 статті 95 ПК України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.
Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 ПК України знайшли відображення у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №805/1427/17.
У цій постанові Верховний Суд також зазначав, що принцип правової визначеності як загальний правовий принцип поширюється, в тому числі на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.
Вирішуючи спір про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє це рішення на відповідність критеріям правомірності, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України. У разі якщо рішенням порушені права, свободи або законні інтереси особи, яка оскаржила до суду це рішення, суд визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт чи окремі його положення, як це передбачено пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України.
Суд не наділений повноваженнями вносити зміни до рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема визначити, яка сума податкового боргу підлягає стягненню, якщо сума податкового боргу в рішенні не вказана.
Суд зазначає, що оскаржуване у цій справі рішення Головного управління ДПС у Львівській області, в якому зазначено про погашення усієї суми податкового боргу, не дає можливості встановити суму податкового боргу, щодо погашення якого їх прийнято.
При цьому, суд зауважує, що враховуючи повноваження суду та предмет доказування у цій справі, оскаржувані рішення у даній справі перевіряються судом на предмет правомірності, виходячи лише з тих мотивів та відомостей, які покладалися відповідачем в основу їх винесення.
Відсутність у рішеннях Головного управління ДПС у Львівській області вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині 2 статті 2 КАС України.
Крім того суд зазначає, що оскаржуване рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, прийнято відповідачем з посиланням на приписи саме п. 95.5 ст. 95 ПК України і цим рішення податковим органом вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу КП "Сокальжитлокомунсервіс" шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та інших фінансових установах.
За правилами п. 95.5 ст. 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.
З аналізу наведеної норми слідує, що погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу здійснюється шляхом стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках.
Також, в контексті доводів позовної заяви суд враховує позицію викладену у постанові Верховного суду від 17.06.2021 у справі № 440/4736/19.
Так, зі спірного рішення податкового органу вбачається, що ним вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу КП "Сокальжитлокомунсервіс" шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, а також органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах. Тобто, крім стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу позивача також і шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.
Проте, приписами п. 95.5 статті 95 ПК України, що стали підставою для прийняття спірного рішення від 08.06.2023, не передбачено погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.
Слід звернути увагу, що статтею 95 ПК України не передбачено права контролюючого органу ініціювати стягнення податкового боргу шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Львівській області винесене без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №380/13792/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Р.Й. Коваль

                                                                                            В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 14.10.2024