П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/22023/23 
Головуючий у І інстанції:  Салюк П.І. 
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
11 жовтня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої  особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У березні 2023 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у розмірі 0,98 грн;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у розмірі 50% заробітної плати (грошового забезпечення), що становить 136 611,32 грн;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання Департаменту патрульної поліції надати звіт про виконання судового рішення.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2024 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що  підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 3) внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.
Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, зокрема забезпечення правопорядку і безпеки громадян, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що враховуючи, що рішенням суду у справі №  560/4152/23 встановлено, що ОСОБА_1 мав право на отримання додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою №  375, за період з 01.01.2021 по 28.02.2023, з урахуванням Постанови №  988, Наказу №  260.
Враховуючи, що Департаментом патрульної поліції було виплачено ОСОБА_1 частину від даної допомоги, то сума заборгованості відповідача перед позивачем становить - 136 611,32 грн., а саме: 144 664,89 грн. (розмір доплати за 2021 рік) - 8052,59 грн. (виплачено Позивачу у липні 2021 року) - 0,98 грн. (виплачено 29.11.2023 року) = 136 611.32 грн.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4   ст. 304 КАС України   не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1   ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 20 грудня 2015 року був прийнятий на службу до поліції та призначений на посаду інспектора взводу №2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому Департаменту патрульної поліції наказом Департаменту патрульної поліції від 21.12.2015 року № 27 о/с.
У зв`язку з невиплатою додаткової доплати до грошового забезпечення позивач звертався до відповідача з запитами на отримання інформації.
17.03.2023 відповідач надав відповідь, у якій повідомив, що позивачу надіслані відомості про нараховане та виплачене грошове забезпечення із зазначенням всіх складових за період проходження служби в поліції з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року.
На розгляді Хмельницького окружного адміністративного суду попередньо перебувала адміністративна справа №560/4152/23. Позивач звернувся з вимогами, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.
Зокрема, зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 нарахування та виплату інспектору взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 28.02.2023.
Вважаючи проведену на виконання рішення виплату додаткової доплати до грошового забезпечення не у повному розмірі, позивач звертався до суду з даним позовом
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
За змістом ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За приписами частин першої та другої статті 382 КАС України   суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
За правилами частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз вищезазначених правових   норм дає підстави для висновку, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання нового позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 та від 17.05.2023 у справі № 580/5096/22.
Колегією суддів з аналізу наведених у позовній заяві доводів вбачається, що спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання судового рішення у справі невиконання у справі №560/4152/23, які полягають у невірному, на думку позивача, нарахуванні додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 28.02.2023 року у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, що й стало підставою для звернення до суду.
Зважаючи на те, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, то позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином в даному випадку має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що наявність спеціальних правових норм норми КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
За змістом   ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нової постанови про закриття провадження у даній справі.
У силу   п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третьої  особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.