П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/24602/24	

Перша інстанція суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги НОМЕР_1 прикордонному загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), а саме:
- визнання протиправною бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати;
- зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, за період з 31.05.2023 року по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, за весь час затримки виплати - за період з 31.05.2023 року по день її фактичної виплати 25.07.2024 року;

- зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702, за весь час затримки виплати - за період з 31.05.2023 року по день її фактичної виплати 25.07.2024 року;
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні додаткової відпустки виплачується тільки при звільненні військовослужбовця, тобто тільки один раз (має разовий характер), а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 29.05.2023 №242-ОС звільнена з військової служби та в подальшому відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 31.05.2023 №249-ОС була виключена зі списків особового складу та знята з усіх видів забезпечення.
При звільненні відповідачем по справі не виплачено грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену постановою КМУ від 01.08.2012 № 702, із розрахунку 7 календарних днів пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.
В свою чергу, після 25 липня 2024 року після письмового звернення позивача відповідачем нараховано кошти за невикористану додаткову відпустку, передбачену постановою КМУ від 01.08.2012 № 702.
В свою чергу, бажаючи отримати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом вважаючи бездіяльність відповідача протиправною
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірної компенсації, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач бажає отримати компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме грошової компенсації за неотриману додаткову відпустку, передбачену постановою КМУ № 702.
В свою чергу, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). 
Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Між тим, згідно п. 14 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 ЗУ «Про відпустки».
Отже, компенсація за невикористану додаткову відпустку не носить постійного характеру та є одноразовою виплатою.
Аналогічний висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 300/843/20), в які зазначено, що грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час, тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що нарахування компенсації за несвоєчасну виплату компенсації за невикористані дні відпустки не здійснюється.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду, з прийняттям нового рішення про залишення позовних вимог без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року – скасувати, з прийняттям нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян