ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/7949/24	
(суддя Рищенко А.Ю., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Шальєвої В.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною  скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №160/7949/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 27 березня 2024 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 912090150576 від 20.02.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 згідно довідки № 32 від 30.01.2024 на підставі заяви № 129 від 12.02.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: 
- з 01 лютого 2024 року зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 згідно довідки № 32 від 30.01.2024;
- з 01 лютого 2024 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 згідно довідки № 32 від 30.01.2024 на підставі заяви № 129 від 12.02.2024 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.           
Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не зарахував період роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відмовив у перерахунку пенсії позивача.           
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року позов задоволено повністю.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 912090150576 від 20.02.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 згідно довідки №32 від 30.01.2024 на підставі заяви №129 від 12.02.2024.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.02.2024 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024 року  згідно довідки №32 від 30.01.2024.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.02.2024 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.12.2005 по 31.01.2024року  згідно довідки №32 від 30.01.2024 на підставі заяви №129 від 12.02.2024 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.           
Рішення суду мотивовано тим, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року, що у свою чергу спростовує доводи відповідача у цій частині. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту не може вважатися втручанням у дискреційні повноваження відповідача, зважаючи, що останнім вже обрано один із альтернативних варіантів поведінки та відмовлено у позивачеві зарахування спірного періоду в подвійному розмірі та його доводи зводяться виключно до набрання чинності Законом №1058.            
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що період роботи позивача має бути зараховано до її страхового стажу в одинарному розмірі згідно з умовами статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, скаржник зазначає про те, що за правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 11.10.2019 року у справі №329/553/17 та від 24.01.2019 року у справі №265/4648/14-а, якщо особа отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», то у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 12.02.2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.12).
За результатами розгляду цієї заяви, відповідач рішенням від 20.02.2024 №912090150576 відмовив позивачці у перерахунку та зазначив, що пільгове обчислення страхового стажу відповідно до ст. 60 Закону України №1788 застосовується до осіб, які працювали у згаданих закладах до 01.01.2004 року, надалі стаж обчислюється в одинарному розмірі - за даними системи персоніфікованого обліку (а.с.20).
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини 2      статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені      Конституцією      та законами України.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.08.1981, позивачка з 01.12.2005 року по 31.01.2024 року працювала на посаді молодшої медичної сестри медичної палати легеневого відділення (туберкульозне відділення) у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР (а.с.30-41).
Зазначений період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри у туберкульозному відділенні також підтверджується довідкою уточнюючою особливий характер роботи від 30.01.2024 №32, виданою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР (а.с.42-43).           Відмовляючи у зарахуванні позивачу спірного стажу роботи за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач виходив з того, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно зі ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Вимогами п.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Враховуючи те, що положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинними, при цьому положення статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовують та не зупиняють її дію, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на розрахунок її страхового стажу за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що при розгляді цієї справи судом враховуються правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковою для врахування та була викладена Верховним Судом пізніше ніж висновки зазначені у постановах від 11.10.2019 року у справі №329/553/17 та від 24.01.2019 року у справі №265/4648/14-а.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №160/7949/24 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 18 грудня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва