ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 жовтня 2024 року           справа №200/963/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/963/24 (головуючий суддя в І інстанції – Михайлик А.С.), повний текст складено 30 квітня 2024 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1  максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки, відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора №1340 від 17.05.2023 року фактично відновлена діяльність воєнних прокуратур. Таким чином, оскільки позивач до теперішнього часу є працюючим військовим прокурором, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, та відмовив у задоволенні позовних вимог.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/963/24, однак листом суд першої інстанції повідомив що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача,  перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що  позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.12.2016, виданого Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України.
У період з 2005 року по вересень 2020 року позивач проходив військову службу на посадах слідчого, прокурора органів військової прокуратури, що підтверджується витягом із послужного списку особової справи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі № 200/436/23, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023, крім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 01.09.2021 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
На виконання зазначеного рішення відповідачем призначено позивачу пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону №1697 з 01.09.2021. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 200/4488/23, зокрема, зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01.09.2021, враховуючи довідку про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) від 04.05.2023 № 14-38вих-23, із розрахунку заробітної плати за відповідною посадою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у розмірі 84 448,00 грн, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В листопаді 2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 200/4488/23 управлінням відповідача з 01.09.2021 проведено перерахунок пенсії виходячи з вищевказаної довідки. Виплату пенсії в новому розмірі розпочато з грудня 2023 року. При цьому, відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 13.11.2023 позивачу встановлено основний розмір пенсії у розмірі 50 668,80 грн, враховуючи надбавки – 51 232,05 грн. Втім, виплату пенсії обмежено розміром  20 930,00 грн.
На запит позивача листом від 24.01.2024 № 1821-666/Ю-02/8-0500/24 його було повідомлено по те, що розмір призначеної йому пенсії до виплати обмежено максимальним розміром автоматично згідно з п. 15 ст. 86 Закону № 1697.
Не погоджуючись із відмовою управління у обмеженні максимальним розміром призначеної пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент призначення пенсії робота позивача в Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону) не дає підстав для розповсюдження на нього передбачених  Законом виключень щодо обмеження пенсії згідно з абз.6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі – Закон № 1697-VII)
Згідно зі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2020  і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. 
Згідно з абзацом 6  ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність"
Пунктом 29 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 № 911-VIII, абзац шостий доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01.01.2016  по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень".
Пунктом 44 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 06.12.2016 № 1774-VIII передбачено внесення змін до Закону  України "Про прокуратуру",  у частині п`ятнадцятій статті 86 в абзаці шостому слова і цифри "у період з 01.01.2016  по 31.12.2016" замінено  словами і цифрами "по 31.12.2017».
Згідно п. 3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах […] органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.
Приписи п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 06.12.2016 № 1774-VIII, п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015  № 911-VIII, містять аналогічні норми відносно того, що встановлені цими законами обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах […] органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Особливий період регламентовано Законами України «Про оборону України» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де вказано, що це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 17.03.2014, Верховний Суд України своїм листом-роз`ясненням від 13.07.2018 №60-1543/0/2-18, яке надійшло на адресу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25.04.2018 у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію». З огляду на зазначене Верховний Суд, забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ № 64/2022), на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.022.022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на теперішній  час.
Положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII щодо встановлення обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність поширюються на спірні правовідносини.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо обіймання позивачем посади в Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону), як підстави  незастосування обмеження максимального розміру пенсії, з огляду на наступне. 
Згідно з наявними в матеріалах справи документами позивачу призначено пенсію з 01.09.2021. Згідно з трудовою книжкою серії   НОМЕР_2 позивач в період з 04.02.2015 по 23.09.2020 проходив військову службу у військовій прокуратурі на прокурорсько-слідчих посадах, з 24.09.2020 по 27.03.2023 позивач обіймав посаду заступник керівника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у Спеціалізованій прокуратурі  у військовій та оборонній сфері  об`єднаних сил, з 28.03.2023  - начальника управління організації процесуального керівництв нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності. 17.03.2023 відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора № 74 внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 05.05.2020 № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері», Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил перейменовано на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону, без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань.
На дату призначення пенсії позивач обіймав посаду у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, перейменованої на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону, а не в органах військової прокуратури.
Під час вирішення питання про можливість ототожнення проходження військової служби або перебування на посадах в  органах військової прокуратури та обіймання посади у Спеціалізованій прокуратурі  у військовій та оборонній сфері  об`єднаних сил, суд виходить із наведеного нижче. 
25.09.2019 набрав чинності Закон України від 19.09.2019 № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Законом № 113-ІХ передбачено початок роботи Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур, проведення атестації усіх прокурорів та слідчих органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають вказані посади у Генеральній прокуратурі, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах та переведення їх на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі їх успішного проходження.
Отже, з метою реалізації Законом № 113-ІХ заходів в системі органів прокуратури, починаючи з жовтня 2019 року відбулися структурні та кадрові зміни.
Підпунктом  1 п. 21 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом військові прокуратури, прокурори та слідчі військових прокуратур припиняють виконувати свої повноваження у порядку та строки, визначені Генеральним прокурором.
П. 24 вказаного Закону встановлено, що Додаток "Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур" до Закону України "Про прокуратуру" втрачає чинність із дня початку роботи окружних прокуратур.
Відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора № 66 від 05.02.2020 юридичну особу Військову прокуратуру об`єднаних сил перейменовано у Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (на правах обласних прокуратур) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи.
Військовим прокурорам Центрального, Південного, Західного регіонів та об`єднаних сил розпочати роботу з підготовки до звільнення військовослужбовців військових прокуратур з військової служби з додержанням вимог законодавства у сфері проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Отже, після реалізації Закону № 113-IX від 19.09.2019 органи військової прокуратури не існують.
В постанові від 11.01.2024  у справі № 200/7169/21 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що робота в Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил не надає підстав для незастосування обмежень розміру пенсії згідно із Законом № 1774-VIII.
Суд вважає за можливе врахування зазначених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах при вирішенні цього  спору.
Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що робота позивача в Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону) не дає підстав для розповсюдження на нього передбачених  Законом виключень щодо обмеження пенсії згідно з абз.6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Також, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові КАС ВС від 01.05.2023 у справі № 200/4964/21, та, відповідно, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували проходження позивачем військової служби на дату, від якої йому  призначено пенсію.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
З метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі, з урахуванням вимог п.4 ч.3 ст.2, ч.4 ст.9, ч.2 ст.76, ст.90 КАС України, апеляційним судом ухвалою від 21.10.2024 року витребувано у позивача докази його участі в АТО/ООС на момент призначення пенсії.
Позивачем надані суду копії посвідчення серія НОМЕР_1 ; витяг з наказу Командувача об`єднаних сил від 26.11.2020 № 301/дск, відповідно до яких колегія суддів дійшла висновку, що на момент призначення пенсії позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань, що також підтверджується наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 10.11.2020 року №149/дск, рапортом ОСОБА_2 (вх №5272/сч від 26.11.2020 року.
Відповідно, в постанові від 01.05.2023 у справі № 200/4964/21, висновки якої застосував суд першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що позивачем не подані відповідні докази щодо участі позивача в АТО саме у вказаний період, 
Колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин у даній справі позивачем доведена належними та допустимими доказами його участь в АТО/ООС на момент призначення пенсії.
Таким чином, фактичні обставини в межах даної справи та справи № 200/4964/21, яка була предметом касаційного перегляду, не є тотожними.
З огляду на вищевикладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розповсюдження на позивача, обмежень, передбачених ч.15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", оскільки  саме Законом № 213-VIII внесені зміни до ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» щодо обмеження максимального розміру пенсії.
Тому, в даному випадку, виключення, передбачені п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, а саме не застосування до пенсій, що призначені особам, які проходять військову службу або беруть участь в антитерористичних операціях, обмеження максимального розміру пенсії, розповсюджуються на спірні правовідносини, з урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду фактичних обставин, а саме що на момент призначення пенсії позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань,
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1  максимальним розміром; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність та задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про  визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо встановлення обмеження розміру пенсії та зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру та задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
Керуючись статтями 250, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                   
                                                      ПОСТАНОВИВ:
                                                   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/963/24 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі № 200/963/24 – скасувати.
Позовні вимоги   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1  максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 вересня 2021 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року.      

Судді                                                                                                         А.В. Гайдар
                                                                                                                  А.А.Блохін
                                                                                                                  Е.Г. Казначеєв