ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1644/24  Номер провадження 33/814/1222/24	Головуючий у 1-й інстанції Река А. С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Дронова Андрія Олександровича на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр.  ОСОБА_1  визнаний винним у тому,18 червня 2024 року о 10 год. 36 хв. за адресою: Кременчуцький район, с. Кривуші, вул. Польова, буд.3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Дронов А.О. подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з даною постановою не погоджується, оскільки вважають, що докази на які посилався суд під час визначення вини останнього були зібрані з порушенням норм діючого законодавства.
Скаржник стверджує, що дослідивши відеозапис з бодікамер поліцейських, можна прийти до висновку, що поліцейськими було порушено процедуру виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння.
Акцентує увагу, що 28.08.2024 року суд першої інстанції підійшов поверхнево до дослідження доказів в результаті чого постановою суду невинна особа була притягнута до адміністративної відповідальності.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що 24.10.2024 року захисником ОСОБА_2 було отримано повний текст постанови Кременчуцького районного полтавської області від 17.10.2024 року. 
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Від захисника ОСОБА_1 було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке на думку суду не підлягає задоволенню, оскільки підстави відкладення не підтвердженні належними, достатніми та допустимими доказами. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 червня 2024 року о 10 год. 36 хв. за адресою: Кременчуцький район, с. Кривуші, вул. Польова, буд.3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнаючи  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №654454, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.06.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями, відеозаписом долученим до матеріалів справи та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів апеляційної скарги, а саме, що відеозапис з бодікамер поліцейських, можна прийти до висновку, що поліцейськими було порушено процедуру виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2101 НОМЕР_1 , та зазначили, що зупинили так як водій не пристебнув паски безпеки (хронологічний відрізок 10:37:00 – триває далі), в ході спілкування було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 .. Під час спілкування працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, крім того ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь на рибалці, потім ліг спати, прокинувшись вирішив, що відсутні ознаки алкогольного сп`яніння та поїхав. Працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному заклад, на що останній спочатку погодився, працівниками поліції було роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки відмови(хронологічний відрізок 10:40:20-триває далі), однак в подальшому від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився(хронологічний відрізок 10:45:21). Працівниками поліції роз`яснено останньому його права та складено протокол про адміністративне правопорушення. 

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №654454, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.06.2024 року, з якого вбачається. Що в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння а саме, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненням ОСОБА_1 , які відображають на відеозаписі долученого працівниками поліції та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому захисника ОСОБА_1 – адвоката Дронова Андрія Олександровича задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року – задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Дронову Андрію Олександровичу.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Дронова Андрія Олександровича – залишити без задоволення.
Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин