КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/4633/2024
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            04 листопада 2024 року                                                                місто Київ
                                                                                             справа № 369/10305/24
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що в своїх поясненнях в протоколі зазначено, що він не керував транспортним засобом, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення доказів останнього надано не було. Вказано, що він розпивав алкогольні напої, проте водієм була третя особа.
Вказував, що до них на паркувальний майданчик автомийки за адресою: село Софіївська Борщагівка, вулиця Соборна 15Б, під'їхали працівники поліції, які в матеріалах справи зазначені як свідки адміністративного правопорушення, не повідомили свого імені та зазначили, що він керував автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 з вимкненими світловими приладами. Він заперечував це і вказував, що не був водієм, а передав право керування транспортним засобом третій особі.
Посилався на те, що перед проведенням огляду на стан алкогольного сп'яніння, він повідомляв працівникам поліції, що транспортним засобом не керував, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної відеокамери співробітника поліції.
Зазначав, що працівниками поліції не були надані суду відеозаписи з їх нагрудних камер, які мали б бути активовані з моменту контакту з ним і третьою особою і які б зафіксували факт керування ним автомобіля.
Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 04 листопада 2024 року о 13.00 год., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
04 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу у його відсутність.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №859194, 06 травня 2024 року о 22.20 год. в Київській області, Бучанському районі в селі Софіївська Борщагівка по вулиці Соборній 15Б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 6820 (ARHK-0527). Результат огляду становить 0,82% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 06 травня 2024 року серії ААД №859194;
роздруківкою з приладу Драгер, з якої вбачається, що результати огляду     ОСОБА_1 на стан сп'яніння - 0,82 %.
відеозаписом з камери;
актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
рапортом поліцейського ППОП №1 ГУНП у місті Києві рядового поліції Коломієць Данила, поліцейського ППОП №1 ГУНП у місті Києві старшого сержанта поліції Щербини Олександра, поліцейського ППОП №1 ГУНП у місті Києві старшого сержанта поліції Григоровича Руслана, з якого вбачається, що 06 травня 2024 року о 22.20 год. під час патрулювання в Святошинському районі по Кільцевій дорозі було помічено автомобіль Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався без світла фар. Вказаний автомобіль було зупинено, за кермом знаходився громадянин ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, проте не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, як вбачається з відеозапису, працівник поліції показав водію відеозапис та повідомив, в який момент видно, що автомобіль  ОСОБА_1 рухається, в подальшому зупиняється та останній виходить з свого транспортного засобу (22:52:25-22:52:35). Також, на відеозаписі видно, що працівники поліції складають постанову щодо ОСОБА_1 за фактом того, що останній керував транспортним засобом із вимкненим світлом фар.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                Борисова О.В.