ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 жовтня 2024 року                                                 м. Кропивницький

справа № 404/4396/19
провадження № 22-ц/4809/1136/24 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Головань А. М., Карпенко О. Л.,
за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,
учасники справи: 
позивачі: 
- ОСОБА_1 ;
- ОСОБА_2 ;
- ОСОБА_3 ; 
відповідачі:
- державний реєстратор Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксана Анатоліївна;
- Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області;
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  до державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року (суддя Кулінка Л. Д.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року у прийнятті додаткового рішення суду за заявою представника позивачів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Семенова Є.О. про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 404/4396/19 відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачами адвокату Семенову Є.О. коштів у розмірі 90 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

У судовому засіданні як самі позивачі, так і їх представник адвокат Семенов Є.О. підтвердили, що ними фактичної сплати за отриману професійну правничу допомогу адвокату Семенову Є.О. здійснено не було. За викладеного, на переконання суду першої інстанції, відсутні будь-які належні та допустимі докази фактичного понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу у сумі 90000,00 грн.

Висновок суду першої інстанції ґрунтується також на тому, що подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення не містить відомостей про причини неподання до закінчення судових дебатів доказів судових витрат, які понесли позивачі у зв`язку із розглядом справи. Відповідно, у заяві також не наведено обґрунтування поважності таких причин.
Оскільки позивачі фактично не понесли витрати на правову допомогу, та враховуючи відсутність поважних причин неподання такої заяви до закінчення судових дебатів (поважність неподання також не була обґрунтована позивачами та їх представником у судовому засіданні), суд першої інстанції виснував, що підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відсутні.
Таким чином суд визначив дві підстави відмови в ухваленні додаткового рішення.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачі оскаржили його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги вважають, що ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 рокує необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права - неврахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у відповідних постановах, а тому такою, що підлягає скасуванню з ухваленням додаткового рішення у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що до суду представником позивачів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі була подана заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 90 000,00 грн - по 30 000,00 грн на користь кожного позивача.
Зауважено, що про розподіл судових витрат у вигляді стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів заявлено до закінчення судових дебатів, що відповідає ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На переконання скаржників, відмовляючи у прийнятті додаткового рішення, суд безпідставно послався на правові висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1136/18, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, залишивши поза увагою постанову Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, у якій зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Скаржники вважають, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції також не були враховані висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 206/4841/20 та у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19.
Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою апеляційного суду від 14 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – до 30 серпня 2024 року. 

У встановлений строк Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить за результатами розгляду апеляційної скарги, залишити ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 травня 2024 року у справі № 404/4396/19 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що позивачі порушили порядок та строк подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу. 

Так, позивачі повинні були зазначити та довести поважні причини неподання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів, однак, цього зроблено не було. 

Вважає, що подані позивачами докази не відповідають критеріям належності, допустимості, достатності, достовірності і, відповідно, не доводять розмір витрат, які позивачі сплатили або мають сплатити у зв`язку з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу). Також наголошує, що проаналізувавши матеріали, надані представником позивачів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовленого та поданого до суду позивачами процесуального документу, його значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин (а.с. 45-51 том 4).

Інші відповідачі своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. 

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 16 серпня 2024 року закінчено підготовчі дії; справу за апеляційною скаргою позивачів призначено до розгляду на 24 вересня 2024 року.

У судовому засіданні 24 вересня 2024 року апеляційним судом оголошено перерву; подальший розгляд справи за апеляційною скаргою призначено на 23 жовтня 2024 року о 14 год. 00 хв. 

В установленому процесуальним законом порядку сторони у справі повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 73-92 том 4).

 
У судовому засіданні 23 жовтня 2024 року представник скаржників підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. 

Представники відповідачів у справі у судовому засіданні участі не брали, зокрема, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» повідомила про технічну неможливість участі у відеоконференції. Зазначене, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.
Фактичні встановлені обставини 
У судовому засіданні Кіровського районного суду м. Кіровограда у даній справі, що відбулось 14 березня 2024 року, представником позивачів подано письмову заяву, відповідно до якої, серед іншого просить, здійснити розподіл судових витрат (судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката) шляхом стягнення їх з відповідачів (а.с. 133-134 том 3).
З протоколу судового засідання від 14 березня 2024 року № 2608637 у даній справі вбачається, що згадана заява подана представником позивачів до закінчення судових дебатів (а.с. 137-139 том 3).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2024 року у даній справі позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни від 22 лютого 2019 року № 45653932 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 99,46 кв.м., житловою площею 70,1 кв. м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», номер запису про право власності 30411762; скасовано запис про право власності № 30411762, який був внесений державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксаною Анатоліївною на підставі рішення від 22 лютого 2019 року, індексний номер 45653932, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 99,46 кв.м, житловою площею 70,1 кв. м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», номер запису про право власності 30411762; вирішено питання про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судового збору по 384,20 грн на користь кожного з позивачів.

18 березня 2024 року у системі «Електронний суд» Кіровського районного суду м. Кіровограда представником позивачів адвокатом Семеновим Є.О подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду у даній справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 90000,00 грн (по 30000,00 грн кожному позивачу) (а.с.148-167 том 3). Разом із згаданою заявою представником позивачів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: Ордери на надання правничої (правової допомоги) серія ВА № 1052753 від 23 червня 2023 року, серія ВА № 1058094 від 20 липня 2023 року, серія ВА № 1058095 від 20 липня 2023 року (152-154 том 3), договори про надання правничої допомоги адвоката, укладені між адвокатом Семеновим Є.О. та позивачами (а.с. 160-165 том 3), акти погодження розміру гонорару за надання правничої допомоги (а.с.155-159 том 3).
Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 березня 2024 року розгляд заяви призначено у судове засідання на 20 травня 2024 року, у якому постановлено оскаржувану ухвалу.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх частково прийнятними, оскільки зазначеним вище вимогам процесуального закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Так, відповідно до вимог процесуального закону, рішення суду має містити відповіді на всі заявлені вимоги, а також вирішувати питання про негайне виконання та про судові витрати (вимога повноти рішення). Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням цієї вимоги.

Судові витрати, передбачені ЦПК України, є комплексним поняттям, що охоплює два види судових витрат: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

 Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України  визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат).

Таким чином, питання розподілу судових витрат, у разі вирішення питання про право, є обов`язком суду, що вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

Разом з тим, відмовляючи у прийнятті додаткового рішення суду за заявою представника позивачів про ухвалення додаткового рішення суду у даній справі, суд першої інстанції не дійшов висновку про відсутність підстав для винесення додаткового рішення у справі. 
Варто врахувати, що підстави для такого висновку у даній справі дійсно відсутні.
Разом з тим, виключно за встановленої судом відсутності передбачених процесуальним законом підстав для винесення додаткового рішення у справі постановляється ухвала про відмову у прийняття додаткового рішення. 
У справі, що переглядається, суд першої інстанції фактично розглянув подану позивачами заяву по її суті, а тому результатом такого розгляду мало бути ухвалення додаткового рішення або про здійснення розподілу судових витрат, або про відмову (часткову відмову) у здійсненні такого розподілу. Дотримання положення процесуального законодавства щодо строку подачі заяви про розподіл судових витрат, в тому числі і правничої допомоги, доводяться письмовими доказами. Питання доведення здійснення розрахунку вирішується на підставі договору сторін, строку сплати гонорару, з врахуванням позиції ВС щодо можливості розрахунку після судового розгляду, врахуванням обумовленості сторін договору про правову/правничу допомогу.

У цьому висновку суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 912/2620/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 916/2266/22.

Оскільки за результатом розгляду по суті заяви позивачів, судом першої інстанції винесено ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що такі процесуальні порушення не можуть бути усунуті під час апеляційного провадження у силу приписів ст. 367 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи у частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду представника позивачів про ухвалення додаткового рішення суду для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали за результатами перегляду справи в апеляційному порядку частково знайшли своє підтвердження, однак, з мотивів, викладених у цій постанові.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, вимога апеляційної скарги про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення у справі задоволенню не підлягає, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями за результатами апеляційного перегляду ухвали, дійшовши висновку про наявність підстав для її зміни або скасування, постановити інший тип судового рішення у справі.
Отже, подану скаржниками апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі викладеного, ухвалаКіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, з огляду на те, що дане судове рішення апеляційної інстанції не є остаточним вирішенням спору по суті. 
При цьому, колегією суддів враховано правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню за заявою про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги.
Цивільну справу № 404/4396/19 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  до державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна направити до Кіровського районного суду м. Кіровограда для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 31.10.2024р.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді А. М. Головань 

О. Л. Карпенко