П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/18952/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Тарасишиною О.М. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) за допомогою системи «Електронний суд» подав до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (далі – Відповідач, ЦВЛК ДПСУ) в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВЛК ДПСУ по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом № 342 від 28.05.2024 року в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ЦВЛК ДПСУ переглянути постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом № 342 від 28.05.2024 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , та прийняти нову постанову з врахуванням актів Нвс1 та Нвс5 №3/1-24.
Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що Позивач проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України та 15.06.2022 року під час виконання обов`язків військової служби отримав травму, яка відповідно до Акту Нвс1 та Нвс5 № 03/1-24, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
08.03.2024 року Позивач пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) та за результатами якої прийнято постанову, оформлену у вигляді Довідки ВЛК від 08.03.2024 року № 72, відповідно до якої під час медичного огляду встановлено діагноз та причинений зв`язок, зокрема: «наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розвитку, імобілізації гіпсовою пов`язкою правою гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби (акти про обставини травми відсутні).».
Проте, Позивач не погодився з такими висновками ВЛК, оскільки ВЛК не було враховано Актів Нвс1 та Нвс5 про обставини нещасного випадку, які містять інформацію, що травма, отримана 15.06.2022 року, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, тому через свого представника звернувся до ЦВЛК ДПСУ зі скаргою на постанову ВЛК, оформлену у вигляді Довідки ВЛК від 08.03.2024 року № 72.
За результатами розгляду скарги Відповідачем надано Позивачу витяг з протоколу засідання комісії, відповідно до якого залишено без змін причинний зв`язок травми, тобто не взято до уваги Акти Нвс1 та Нвс5. Також зазначено, що наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розвитку, імобілізації гіпсовою пов`язкою правою гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби.
Однак, Позивач не погодився з такими діями Відповідача, оскільки Відповідач не мав повноважень не брати до уваги надані Акти Нвс1 та Нвс5 та зобов`язаний був встановити причинний зв`язок травми у формулюванні, визначеному цими Актами, а саме: травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність ЦВЛК ДПСУ, яка виразилася у здійсненні перегляду причинного зв`язку отримання захворювання під час захисту Батьківщини, викладеної у витязі із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм № 342 від 28.05.2024 року без врахування актів Нвс1 та Нвс5 № 3/1-24;
- зобов`язано ЦВЛК ДПСУ повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, отриманого останнім під час захисту Батьківщини з врахуванням актів Нвс1 та Нвс5 № 3/1-24.
- в решті позовних вимог – відмовлено;
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт не погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 13.06.2018 року по справі № 806/526/16 та від 12.06.2020 року по справі № 810/5009/18, а саме:  «у межах адміністративного процесу суд не має права надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів — членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду Позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі». Розглядаючи спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд має право перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури його прийняття. Однак він не може надавати власну оцінку підставності ухвалення певного висновку ВЛК — оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, тож оцінка висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у Позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і суд не має права делегувати їх собі. Тобто у суді оскаржують тільки порушення порядку проведення ВЛК медогляду, а встановлений діагноз — у ВЛК вищого рівня (регіональної або Центральної).
Крім того, скаржник щодо обґрунтованості позовних вимог зазначає, що згідно наданих Актів форми Нвс-5 та Нвс-1 № 03/1-24 від 09.02.2024 року та медичної документації відомо, що Позивач звертався до фельдшера відділу прикордонної служби 15.06.2022 року з приводу застарілого травмування правої гомілки, котру отримав у 2020 році; свідків травмування Позивача 15.06.2022 року немає; при МРТ-дослідженні гомілковоступневого та підтаранного суглоба від 16.06.2022 року виявлено картину застарілого часткового розриву ахілового сухожилля, перелому (застарілого) латеральної кісточки, дистальних відділів великогомілкової кістки, часткового пошкодження (застарілого) передньої та задньої таранно-малогомілкових зв`язок, передньої міжгомілкової зв`язки, тендинопатію дельтовидної зв`язки (внаслідок застарілого пошкодження?), остеоартроз. У наданій медичній документації (виписки з медичної карти стаціонарного хворого Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України (далі – ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ) № 3523/339 від 29.11.2022 року, № 312/13 від 10.02.2023 року, ОВМКЦ ДПСУ № 825 від 15.07.2022 року, № 1191 від 26.08.2022 року, № 1585 від 02.11.2022 року, № 1751 від 21.11.2022 року, № 517 від 08.03.2024 року, довідка госпітальної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 26.08.2022 року № 162, довідка гарнізонної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 29.09.2022 року № 322, довідка госпітальної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 07.12.2022 року № 251, довідка госпітальної ВЛК ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ від 10.02.2023 року, довідка гарнізонної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 27.02.2024 року № 199, довідка госпітальної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 08.03.2024 року № 72) відсутні дані (діагнози) про перенесену травму 15.06.2022 року, але містять дані про перенесену травму у 2020 році, операцію з приводу цієї травми та її наслідки. У зв`язку з відсутністю документів про обставини одержання травми у 2020 році на момент медичного огляду, постанова ВЛК приймається у формулюванні: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» (пункт 4 графи 12 розділу ІІІ Положення).
Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів               ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Позивач 15.06.2022 року, під час виконання обов`язків військової служби, отримав травму, яка відповідно до Акту Нвс1 та Нвс5 №03/1-24, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
За результатами медичного огляду ВЛК, оформленого Довідкою від 08.03.2024 року            № 72, якою встановлено діагноз та причинений зв`язок: наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розвитку, імобілізації гіпсовою пов`язкою правою гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби (акти про обставини травми відсутні).
Не погоджуючись з постановою ВЛК через неврахування ВЛК Актів Нвс1 та Нвс5 про обставини нещасного випадку, які містять інформацію, що травма, отримана 15.06.2022 року, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, Позивач звернувся до Відповідача із відповідною скаргою, однак при її розгляді Відповідачем не було взято до уваги акти Нвс1 та Нвс5.
Не погоджуючись з такими діями ЦВЛК ДПСУ щодо неврахування причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, що містять Акти Нвс1 та Нвс5 про обставини нещасного випадку, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на те, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не витягом із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення № 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява Позивача розглянута Відповідачем не у відповідності по приписів Положення № 402, що дає підстави для задоволення позовних вимог у цій частині та зобов`язання ЦВЛК розглянути заяву та прийняти відповідну постанову.
В даному випадку, в межах цієї справи, Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині задоволення позовних вимог.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині задоволення позовних вимог Позивача.
Проте, колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції у зв`язку із допущенням порушень норм матеріального права та порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, з огляду на наступне.
Як встановлено колегією суддів, постанова ЦВЛК ДПСУ, яка оформлена протоколом засідання Центральної Військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 342 від 28.05.2024 року, є предметом оскарження у цій справі.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, з приводу виконання громадянами конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено положеннями Конституції України та нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Як визначено ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Сукупний аналіз положень ст. 1 цього закону діє можливість зробити висновок про те, що військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Частиною 13 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України – Головою Служби безпеки України.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, Позивач проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.
В свою чергу, порядок проведення військово-лікарськими комісіями Держприкордонслужби медичного огляду громадян призовного віку, військовозобов`язаних та жінок, які приймаються на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах (далі - ВВНЗ), військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України, працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності, працівників суден забезпечення плавскладу та працівників льотного складу Держприкордонслужби з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям, визначено Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 року за № 333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 року за № 570/16586 (далі – Положення № 333), яке було чинним до 26.07.2024 року.
Натомість, вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не витягом із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
Таких висновків судом першої інстанції зроблено виходячи з вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року за № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800.
Проте, колегія суддів вважає незастосовним до спірних правовідносин, які виникли між сторонами по справі, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року за № 402, оскільки це Положення визначає порядок проходження військовослужбовцями медичного огляду військово-лікарськими комісіями з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям в Збройних Силах України.
Оскільки Позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, тому саме Положення № 333 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Пунктами 2 та 3 глави 1 розділу II Положення № 333 передбачено, що для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються Центральна військово-лікарська комісія (далі – ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), а також постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі – ЛЛК).
ЦВЛК та ВЛК(ЛЛК) приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (далі - довідка ВЛК) (додаток 2), протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (додаток 3). Строк оформлення ВЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня огляду.
За обставинами справи, Позивач не погодився із постановою ВЛК, оформлену у вигляді Довідки ВЛК від 08.03.2024 року № 72, в частині визначення причинного зв`язку отриманої травми, тому представник Позивача звернувся до ЦВЛК (Відповідача) зі скаргою, в якій просив зокрема, скасувати постанову ВЛК та встановити причинний зв`язок травми. За наслідками її розгляду Відповідачем прийнято постанову, оформлену протоколом засідання           № 342 від 28.05.2024 року, якою залишився незмінним причинний зв`язок захворювання, а саме: травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби.
Так, Главою 12 розділу III Положення № 333 передбачено Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців та колишніх військовослужбовців зі службою у Держприкордонслужбі.
Пунктом 11 глави 12 розділу III Положення № 333 визначено, що у разі відсутності у свідоцтві про хворобу або довідках ВЛК колишніх військовослужбовців постанов ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, неналежного їх оформлення або незгоди з постановою, а також у разі наявності в документах записів про звільнення з Держприкордонслужби (Прикордонних військ України) через хворобу чи за станом здоров`я ЦВЛК розглядає зазначені документи, направлені військовим комісаріатом.
За наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва, зазначених у свідоцтві про хворобу або довідці ВЛК, постанова ВЛК у разі прийняття нової постанови підлягає скасуванню (відміні).
Постанова ЦВЛК оформляється протоколом засідання щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.
Отже, при вирішенні питання з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ЦВЛК має прийняти постанову, які оформлюються протоколом засідання військово-лікарської комісії у відповідності з Додатком 3 до Положення № 333 (пункт 3 глави 1 розділу ІІ).
За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за наслідками розгляду заяви/скарги на рішення ВЛК з приводу встановлення причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, ЦВЛК свій висновок повинна оформити у вигляді постанові, оскільки ЦВЛК переглядаючи постанову ВЛК в частині встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймає постанову, яка оформлюється протоколом засідання військово-лікарської комісії, що в даному випадку має місце.
Щодо доводів Позивача про порушення Відповідачем процедури при прийнятті постанови, яка оформлена протоколом засідання військово-лікарської комісії № 342 від 28.05.2024 року, при встановленні причинного зв`язку отриманої травми, з огляду на неврахування Відповідачем Акту про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби № 03/1-24 від 09.02.2024 року, складеного за формою Нвс-1 (далі – Акт Нвс-1), та Акту розслідування нещасного випадку, що стався 15.06.2022 року о 09:00 у НОМЕР_1 прикордонному загоні, відділення прикордонної служби «Преображенка» (тип Б) № 03/1-24 від 09.02.2024 року, складеного за формою Нвс-5 (далі – Акт Нвс-5), при встановленні причинного зв`язку отриманої травми, колегія суддів виходить з наступного.
При розгляді даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року по справі № 806/526/16 зазначив, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду Позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року по справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу Позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у Позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 року по справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
За матеріалами цієї справи та як вже зазначалось вище, Позивач не погодився із постановою ВЛК, яка оформлена у формі Довідки № 72 від 08.03.2024 року, у зв`язку з чим представником Позивача подано скаргу на зазначену постанову ВЛК до ЦВЛК, як органу вищого рівня із проведення медичного огляду ВЛК в Держприкордонслужбі.
При цьому, в зазначеній скарзі представник послався на неправильне визначення ВЛК ОВМКЦ ДПСУ ступеня придатності до військової служби, а також невірне встановлення причинного зв`язку травми, отриманої 15.06.2022 року, а саме: «закрите часткове пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової імобілізації правої гомілки та стопи, операції (28.06.22) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, імобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.22) правої гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи», оскільки ОВМКЦ ДПСУ не було враховано Акти Нвс-1 та Нвс-5 про підтвердження отримання травми під час виконання обов`язків військової служби, проте було зазначено про відсутність таких актів.
При проведенні медичного огляду не було взято до уваги наявність пошкодження двох нервів n.Suralis, порушення трофіки тканей, парез стопи, порушення статики та ходи, післятравматична контрактура III ст., а також те, що права гомілка зменшена на 6 см. в порівнянні з лівою. Проте, ВЛК не було проведено заміри різниці правої та лівої гомілки. Враховуючи, що внаслідок отриманої травми нервів наявні виражені та стійкі рухові та чутливі розлади, розлади трофіки становлять більше 6 см., то при проведенні медичного огляду, наслідки отриманої травми підпадає під ст. 76 пункт А, що зумовлює непридатність до військової служби.
Пунктом 2 глави 2 розділу II Положення № 333 встановлено, що ЦВЛК є органом вищого рівня із проведення медичного огляду ВЛК в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.
Пунктом 7 глави 2 розділу II Положення № 333 на ЦВЛК покладено обов`язок, зокрема щодо розгляду заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань;
Пунктом 8 глави 2 розділу II Положення № 333 визначено право ЦВЛК, зокрема на прийняття постанов згідно з цим Положенням, перегляд або скасовування постанови постійно діючих, тимчасово діючих ВЛК (ЛЛК) нижчого рівня, перегляд власних постанов.
Як вбачається з оскаржуваної постанови Відповідача, яка оформлена протоколом засідання Центральної Військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 342 від 28.05.2024 року, остання була винесена за наслідками розгляду листа начальника Одеського ВМКЦ ДПСУ Оксани КАЛЬЧУК щодо переогляду причинного зв`язку захворювань старшого сержанта ОСОБА_2 , 1979 р.н. на постанову госпітальної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 08.03.2024 року за № 72 (пункт І).
При цьому, вирішуючи питання щодо перегляду причинного зв`язку захворювання Позивача на підставі листа начальника Одеського ВМКЦ ДПСУ, Відповідачем було розглянуто документи, перелік яких наведений у пункті ІІ, а саме:
2.1. Медична карта стаціонарного хворого ОВМКЦ ДПСУ №517 від 08.03.2024 року;
2.2. Копія довідки госпітальної ВЛК ОВМКЦ ДПСУ від 08.03.2024 року № 72;
2.3. Копія довідки окружної ВЛК УМВС України у Херсонській області № 251в/пр від 05.08.2000 року;
2.4. Копія довідки окружної ВЛК УМВС України у Херсонській області № 70р/нс від 01.03.2012 року;
2.5. Скарга з додатками адвоката ОСОБА_3 ..
В свою чергу, згідно листа начальника Одеського ВМКЦ ДПСУ № 13/930-24 Вих від 19.04.2024 року, останній просив голову ЦВЛК ДПСУ змінити причинно-наслідковий зв`язок відносно захворювань Позивача, вказаних у довідці госпітальної ВЛК при ВМКЦ ДПСУ м. Одеса від 08.03.2024 року за № 72, а саме: «гіпертонічна хвороба II ст. (Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини) та викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання (Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби) на Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.».
Розглядаючи поставлене питання, ЦВЛК було встановлено, зокрема діагноз Позивача, що зазначено у пункт V, а саме: «Гіпертонічна хвороба II ст. (УЗ-ознаки потовщення інтима-медіа ЗСА, генералізоване звуження артерій сітківки). СН 0 ст. – Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; Віддалені наслідки травми (2020р.) закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків, закритого часткового пошкодження правого ахіллового сухожилка, гіпсової іммобілізації правої гомілки та стопи, операції (28.06.2022) пластики правого ахіллового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.2022) правої гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів, зрощеного пошкодження правого ахіллового сухожилка, посттравматичної, постіммобілізаційної невропатії n.Suralis праворуч, післятравматичного деформуючого артрозу правого гомілково-ступневого суглоба І ст., гіпотрофії м`язів правої гомілки, тендиніту правого ахіллового сухожилка, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначними порушеннями функцій ходи – Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. (Акти про обставини травми відсутні); Стеатогепатоз без порушення функцій. Викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання. Далекозорість обох очей ст. 0,5Д при гостроті зору без корекції 0,8, з корекцією 1,0. Пресбіопія обох очей – Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 39б, 78в, 76в, 61в графи II Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби – обмежено придатний до військової служби.».
За результатами ЦВЛК дійшла висновку, що захворювання Позивача, а саме «викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання» не пов`язане з проходженням військової служби. Приймаючи такі висновки, комісія виходила з того, що Позивач в ДПСУ з січня 2019 року, 08.03.2024 року оглянутий госпітальною ВЛК ОВМКЦ ДПСУ та визнаний обмежено придатним до військової служби (довідка № 72). В результаті вивчення медичної документації встановлено, що діагноз: «Викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання» встановлено у 2012 році (довідка ВЛК окружної ВЛК УМВС України у Херсонській області №70р/нс від 01.03.2012р.), тому на підставі Положення № 333 є було змінено причинний зв`язок захворювання.
Тобто, колегія суддів зауважує, що оскаржувана постанова Відповідача, яка оформлена протоколом засідання ЦВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 342 від 28.05.2024 року, була прийнята комісією за наслідками розгляду листа начальника ОВМКЦ ДПСУ № 13/930-24 Вих від 19.04.2024 року та стосувалася питання щодо зміни причинно-наслідкового зв`язку захворювання Позивача, а саме захворювання у вигляді викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання.
При цьому, колегією суддів не встановлено процедурних порушень з боку ЦВЛК при розгляді листа начальника ОВМКЦ ДПСУ № 13/930-24 Вих від 19.04.2024 року та оскаржувана постанова, яка оформлена протоколом засідання ЦВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 342 від 28.05.2024 року, була прийнята комісією цілком правомірно з додержанням вимог Положення № 333.
З урахуванням встановлених фактичних обставин доводи Позивача в частині визнання незаконною та скасування постанови ЦВЛК ДПСУ по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм, оформлену протоколом № 342 від 28.05.2024 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому позов в цій частині слід залишити без задоволення.
Разом з цим, подана представником Позивача скарга до ЦВЛК на постанову ВЛК, яка оформлена у формі Довідки № 72 від 08.03.2024 року, та поставлені в ній питання перед комісією, на теперішній час є нерозглянутою.
Колегія суддів зауважує, що зазначення цієї скарги (з додатками) в якості розглянутих документів, перелік яких наведений у пункті ІІ протоколу засідання ЦВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 342 від 28.05.2024 року, не може свідчити саме про її розгляд по суті, оскільки висунуті в скарзі питання не були предметом дослідження та комісією, за результатами такої скарги, не було прийнято вмотивоване та обґрунтоване рішення із викладенням в ньому обставин та аргументів на підставі аналізу яких прийнято відповідне рішення.
Як визначено ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи, що під час розгляду цієї справи встановлено, що за результатами розгляду скарги представника Позивача з додатками на результати висновків ВЛК нижчого рівня, Відповідачем, який у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, не було прийнято аргументованого та вмотивованого рішення, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, Відповідача у справі, щодо не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду скарги представника Позивача від 02.04.2024 року за № 01/04.24.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення Європейського суду з прав людини від 26.10.2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, п. 158) (рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07, п. 29).
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що критеріями обрання способу захисту прав особи є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд (дискреційні повноваження).
При обранні способу відновлення порушеного права Позивача суд насамперед виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає, що ефективним способом захисту порушеного права Позивача є визначення Відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву Позивача дії, а саме розглянути подану представником Позивача скаргу від 02.04.2024 року за           № 01/04.24 (з додатками), визнавши бездіяльність Відповідача щодо неналежного розгляду скарги представника Позивача на постанову ВЛК, яка оформлена у формі Довідки № 72 від 08.03.2024 року, про визнання обмежено придатним до військової служби, протиправною, відтак позов підлягає частковому задоволенню.
При розгляді вказаної скарги представника Позивача Відповідачеві слід прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина 2 статті 2 КАС України) та приписам Положення № 333, з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.
Однак, суд першої інстанції до спірних правовідносин застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню, що призвело до невірного вирішення справи по суті без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, відтак оскаржуване судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, встановленим статтею 242 КАС України, тому підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції – скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії – скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Центральної Військово-лікарської комісії державної прикордонної служби України (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ 00034039) щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_4 від 02.04.2024 року за № 01/04.24 (з додатками) поданої в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) від 08.03.2024 року, яка оформлена у формі Довідки № 72 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії.
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію державної прикордонної служби України (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) розглянути скаргу ОСОБА_4 від 02.04.2024 року за             № 01/04.24 (з додатками), подану в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) від 08.03.2024 року, яка оформлена у формі Довідки № 72 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії, прийнявши відповідну постанову.
В решті позову – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      М.П. Коваль

Суддя:                                                                                          Ю.В. Осіпов

         Суддя:                                                                                            В.О. Скрипченко