Справа № 130/1285/24
Провадження № 22-ц/801/2061/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року	Справа № 130/1285/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Копаничук С.Г., 
суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
третя особа без самостійних вимог - товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шепеля К. А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що 12 травня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у електронному вигляді з ідентифікацією особи шляхом надання відповідачу одноразового паролю, було укладено договір про споживчий кредит № 4719346,за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 10000 грн ,строком на 30 днів, з датою повернення 11.06.2021 року, сплатою процентів у розмірі 4500 грн, що нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день та можливістю пролонгації умов договору ,але не більше 60 днів та базовою процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом . 
13 вересня 2021 року за договором про відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно з договором про відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 45500 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту ; 34500 грн - за відсотками ;1000грн - заборгованість за комісійними винагородами, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 6000грн та судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 4719346 від 12 травня 2021 року у сумі 15500 грн та судові витрати в сумі 2825 грн 31 коп, що складаються з судового збору в сумі 825,31 грн та витрат понесених на правову допомогу у сумі 2000 грн.
У апеляційній скарзі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що договір споживчого кредиту було укладено на 30 днів ,а п. 2.3.1.2 договору передбачена можливість продовження його дії на 60 днів, а тому дійшов помилкового висновку про те, що відсотки за користування кредитом були нараховані поза межами строку кредитування. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи ,рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» оскаржує рішення суду першої інстанції в повному обсязі , однак не зазначає ,у чому полягає неправильність рішення суду в частині задоволених позовних вимог. 
Колегія суддів, враховуючи відсутність доводів щодо вказаної частини рішення , вважає у цій частині рішення суду фактично не оскаржуваним.
В частині позовних вимог ,у задоволенні яких оскаржуваним рішенням відмовлено, колегія суддів вважає, що вказана частина рішення вимогам ст. 263 ЦПК України не відповідає.
Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками ,суд першої інстанції виходив з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом з 11 червня 2021 року припинено, тому нараховані відсотки після цієї дати стягненню не підлягають. 
Однак, колегія суддів з вказаним висновком погодитись не може, виходячи з наступного.
Апеляційним судом встановлено, що 12 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4719346, згідно якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 30 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 11 червня 2021 року.(п.п.1.1.-1.4 договору). Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Комісія за надання кредиту складає 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово.(п.1.5.1 договору) Проценти за користування кредитом складають 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(п.1.5.2)Стандартна(базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(п.1.6) (а.с.31)
Згідно розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту № 4719346 від 12.05. 2021, за період з 12 травня 2021 року по 10 серпня 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 45500 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн та заборгованості за відсотками - 34500 грн. ,а також заборгованості за комісією – 1000 грн. 
Згідно договору факторингу № 07Т від 13 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 21-32).
З копій платіжних інструкцій вбачається сплата товариством «ДІДЖИ ФІНАНС» коштів за договором факторингу № 07Т від 13 вересня 2021 року товариству «Мілоан»(а.с.40-47)
З копії витягу з додатку № 1 до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4719346 від 12 травня 2021 року на суму заборгованості 45500 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн, заборгованість за відсотками - 34500 грн, заборгованість за комісією – 1000 грн (а.с. 14).
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Також статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів за користування кредитом до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, а поза строком кредитування – 3% річних або інший розмір процентів ,встановлений договором.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з п. 1.3 та п. 1.5.2 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Як вбачається з додатку №1 до договору про споживчий кредит № 4719346 від 12.05.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит, а саме дату повернення кредиту – 11.06.2021, чисту суму кредиту – 10000 грн, проценти за користування кредитом – 4500 грн, кількість днів у розрахунковому періоді – 30, комісію за надання кредиту – 1000 грн, загальну вартість кредиту – 15500 грн.
Разом з тим, згідно з п. 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позивальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, які дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Оскільки в умовах договору сторони погодили умови його пролонгації на 60 днів, висновок суду першої інстанції про обмеження нарахування відсотків строком 30 днів, є помилковим.
Водночас, у п. 4.2 розділу 4 договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Тобто, в даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто, до 11.06.2021. Відповідно, останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору.
Таким чином, у період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року, що є строком кредитування, нарахування процентів на залишок кредиту здійснювався кредитором за ставкою 5% (сума процентів за користування кредитом у визначений договором строк кредитування становить 30000 грн, що відповідає п. 1.6 та відомості про щоденні нарахування ( а.с.31)
У зв`язку із продовження користування відповідачем кредитними коштами, строк кредитування продовжився на підставі п. 2.3.1.2 договору, у період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 і нарахування процентів могло здійснюватися кредитором за стандартною (базовою) ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно відомостей про щоденні нарахування, кредитор нараховував відповідачу проценти за користування кредитом із застосуванням стандартної ставки у період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року (60 днів - 5% (500 грн) на день, що склало 30 000 грн.
Після 10 серпня 2021 року кредитор не застосовував до відповідача стандартну процентну ставку у порядку, визначеному п. 4.2 договору, і вимоги про стягнення процентів, нарахованих понад 90 денний строк (30 днів строк кредитування, 60 днів пролонгація строку кредитування) у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.
Відповідно до п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), згідно якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.
Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).
Враховуючи те, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації ,не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок.
Зважаючи на викладене та враховуючи перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прав вимоги, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за процентами, нарахованими за період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року у розмірі 30000 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року не дотримався норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, невірно застосував правові норми, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, внаслідок чого необгрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог. В зв`язку з викладеним , апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з постановленням нового рішення - про задоволення вимог у вказаній частині .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 липня 2024 року в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 4719346 від 12 травня 2021 року у вигляді заборгованості з відсотків за користування кредитом за період з 11 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року у розмірі 30000 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2906,88 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                                  С. Г. Копаничук 

судді:                                                                 С. К. Медвецький 

                                                                        В. В. Оніщук