Постанова
Іменем України
 
20 листопада 2024 року 
м. Київ
 
справа № 404/8624/21
провадження № 61-10569св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго», Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року в складі судді Кулінка Л. Д., та постанову Кіровоградського апеляційного суду від 03 червня 2024 року в складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Дьомич Л. М., Мурашка С. І., 
 
Історія справи
Короткий зміст позову
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись із позовом до ПАТ «Кіровоградобленерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання відповідача під`єднати до електромережі наступні їх квартири, зобов`язати укласти з кожним із них договір на постачання електроенергії, стягнути компенсацію моральної шкоди.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що у вересні 2021 року ПАТ «Кіровоградобленерго» відключило від електричної мережі квартири будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у яких знаходяться квартири, які належать позивачам.
 
Позивачі вважають дії ПАТ «Кіровоградобленерго» безпідставними та неправомірними, зокрема такими, що суперечать пункту  7,5 Правил роздрібного розподілу електроенергії, затвердженим НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.
 
Позивачі стали власниками вказаних квартир у процесі приватизації житла житлового фонду Кіровоградського управління водного господарства, яке здійснювало їм постачання електроенергії, за споживання якої вони вносили плату.
 
Позивачі скаржилися на дії відповідача, але ці скарги не були задоволені.
 
Відповідач пропонував позивачам укласти з ним договори за процедурою укладення договорів з новими споживачами, що передбачало отримання нових технічних умов, з чим позивачі не погоджуються через те, що вони вже тривалий час споживали електроенергію.
 
Позивачі вважають, що Кіровоградське міжрайонне управління водних ресурсів мало б забезпечити передачу своїх прав і обов`язків з постачання позивачам електроенергії ПАТ «Кіровоградобленерго», а не полишати вирішення цього питання на позивачів.
 
У зв`язку з цим позивачі вважають, що відповідальність за безпідставне відключення їх житла від електропостачання лежить на відповідачу.
 
Крім того, вони стверджують, що вказані ними обставинами спричинили погіршення стану їх здоров`я, перешкоджали нормальному відпочинку та проживанню вдома, вони відчували себе ізольованими через відсутність доступу до телебачення. Тож, вони вважають, що зазнали моральної шкоди й вимагають компенсації у грошовій формі.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:
визнати дії ПАТ «Кіровоградобленерго» та Регіонального офісу водних ресурсів неправомірними,
зобов`язати ПАТ «Кіровоградобленерго» та Регіональний офіс водних ресурсів під`єднати квартиру АДРЕСА_3 , до електромережі,
стягнути з ПАТ «Кіровоградобленерго» та Регіонального офісу водних ресурсів на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 20 000 грн.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 березня 2023 року залучено до участі співвідповідачем Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області.
 
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2022 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги: ОСОБА_1 до ПАТ «Кіровоградобленерго»; ОСОБА_2 до ПАТ «Кіровоградобленерго», ОСОБА_3 до ПАТ «Кіровоградобленерго».
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
позивачем не доведено наявність договірних відносин з ПАТ «Кіровоградобленерго» або з Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області, щодо постачання до її будинку електричної енергії, як і не надано належних доказів, що остання звернулась до відповідачів із заявою на укладання договору про постачання електричної енергії, а останній безпідставно відмовлено в цьому, однак позивачем навпаки підтверджено споживання нею електричної енергії на протязі тривалого часу без здійснення оплати за отриману послугу, суд дійшов висновку що позовні вимоги про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії безпідставні, необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають;
позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди є безпідставною, а відтак задоволенню не підлягає.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
 
Постановою Кіровоградського апеляційного суду від 03 червня 2024 року вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року - без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
ОСОБА_1 звернулася за захистом свого права на купівлю електричної енергії на ринку електричної енергії для власного споживання. Приводом її звернення до суду стало те, що квартира АДРЕСА_3 , яка знаходилася в оперативному управлінні Кіровоградського міжрегіонального управління водного господарства та у якій вона проживала як квартиронаймач, а 03 серпня 2009 року стала її власником в порядку приватизації державного житлового фонду, була у не встановлений час підключена до технологічних електричних мереж Кіровоградського міжрегіонального управління водного господарства і від`єднала від них у вересня 2021 року;
наявними у справі письмовими доказами: рахунками, які виставляло Кіровоградське міжрегіональне управління водного господарства ОСОБА_1. та квитанціями про їх оплату підтверджено, що продовж 2009 - 2012 років ОСОБА_1 сплачувала Кіровоградському міжрегіональному управлінню водного господарства грошові кошти за спожиту нею електричну енергію;
колегія суддів ухвалою від 03 червня 2024 року залишила клопотання ОСОБА_1 про прийняття нових доказів - рахунків та квитанцій про сплату нею кошті за електричну енергію Кіровоградському міжрегіональному управлінню водного господарства за 2008, 2013 роки без задоволення, оскільки всупереч статті 367 ЦПК України заявниця не обґрунтувала та не підтвердила доказами неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції;
суд встановив, що після 2012 року позивача не сплачувала за спожиту нею електроенергію, яку отримувала через приєднання її квартири до мережі Кіровоградського міжрегіонального управління водного господарства, а той не вимагав від неї відповідної сплати коштів;
відомості про те, що Кіровоградське міжрегіональне управління водного господарства було суб`єктом ринку електричної енергії у розумінні чинних у свій час Закону України «Про електроенергетику» та Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України (зокрема з 2013 року по 11 червня 2017 року - дати набрання чинності Закону № 2019-VIII), тобто що він був тим суб`єктом господарської діяльності, який займався виробництвом, постачанням, передачею, розподілом електричної енергії, в матеріалах справи відсутні. Отже, Кіровоградське міжрегіональне управління водного господарства не могло правомірно здійснювати постачання чи розподіл ОСОБА_1 електричної енергії, а вона, відповідно, купувати її нього;
ОСОБА_1 договір з ліцензованим постачальником електричної енергії не укладала, тоді як згідно зі статтею 25 Закону України «Про електроенергетику» мала право на підключення електричної мережі з дотриманням правил користування електричною енергією, вибір постачальника електричної енергії та її отримання;
з 2017 року набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» (Закону № 2019-VIII) з урахування його Прикінцевих та перехідних положень. Відповідно до змісту ст. 72 Закону № 2019-VIII учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам, зокрема постачальники універсальної послуги та електропостачальниками «останньої надії». При цьому постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, а оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому ст. 21 цього Закону, передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам. Отже, за Законом № 2019-VIII отримання побутовим споживачем електричної енергії можливе за певних умов: укладення договору на постачання електричної енергії споживачу, укладення договору про надання послуг з передачі або про надання послуг з розподілу, а також приєднання до системи розподілу. Постачання та розподіл електричної енергії є різними сегментами ринку електричної енергії, які логічно та функціонально пов`язані між собою, але відмінні за видами діяльності (надаваної споживачу послуги) й складом учасників;
позивачки не була приєднана до електричних мереж системи розподілу ОСР, яким є відповідач ПАТ «Кіровоградобленерго». Натомість до 2021 року вона була приєднана до технічних електричних мереж Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області, який не є суб`єктом передачі або розподілу електричної енергії, у тому числі оператори малих систем розподілу;
у 2021 році від`єднання квартири позивачки (об`єкта побутового споживання) від електричної мережі Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області було здійснене цим відповідачем через відсутність правових підстав споживання нею електричної енергії з його внутрішніх мереж. З огляду на те, що з 2013 року позивачка не сплачувала за електроенергію, яку вона споживала з мереж Кіровоградське міжрегіональне управління водного господарства (Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області), а той, своєю чергою, не виставляв їй відповідних рахунків через те, що він не мав ліцензій на такий вид діяльності, позивачка мала достатньо часу до моменту фактичного від`єднання її об`єкта споживання від електромережі неналежного електропостачальника (до вересня 2021 року) для приєднання до мережі оператора системи розподілу, укладення договору про розподіл та договору про постачання електричної енергії відповідно до чинного законодавства;
колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що за таких обставин немає підстав для визнання дій Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області неправомірними через відсутність передбачених законом підстав для отримання позивачкою електричної енергії з його внутрішніх електромереж. Немає підстав також вважати, що дії ПАТ «Кіровоградобленерго», які полягають у відмові в задоволенні скарги позивачки на незаконне відключення представниками ПАТ «Кіровоградобленерго» квартири від електричної мережі, були неправомірними так, як суд першої інстанції правильно встановив, що об`єкт споживання позивачки не був підключений до мережі цього відповідача (ОСР), а саме від`єднання він не здійснював. Тому, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання дій обох відповідачів неправомірними;
крім того, місцевий суд правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги до Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про зобов`язання приєднати квартиру позивачки до електромережі так, як внутрішня електромережа у межах її балансової належності не призначена для передачі або розподілу електричної енергії іншим споживачам (субспоживачам), а тому відновлення підключення, яке фактично існувало до 2021 року, суперечило б чинному законодавству. Суд також правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги до ПАТ «Кіровоградобленерго» про зобов`язання приєднати квартиру позивачки до електромережі так, як факт протиправної відмови цим ОСР позивачці у такому підключенні не встановлено. Суд правильно встановив, що позивачка не вчинила дій, які передбачені п. 4.1. розділу ІV Кодексу системи розподілу, для укладення з ПАТ «Кіровоградобленерго» публічного договору про приєднання до системи розподілу, відповідно відповідач не вчинив порушення договірних зобов`язань та положень цього Кодексу стосовно позивачки;
            зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про компенсацію за моральну шкоду.
 
Аргументи учасників справи
 
17 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року та постанову Кіровоградського апеляційного суду від 03 червня 2024 року, в якій просила:
скасувати оскаржені рішення;
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
 
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що:
про судове засідання, що відбулось 03 червня 2024 року позивач належним чином повідомлена не була;
у 2001 році між позивачкою та Кіровоградським міжрайонним управлінням водного господарства, правонаступником якого є Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області, укладено договір на постачання електроенергії. Договір у позивача не зберігся, але в матеріалах справи рахунки-фактури, які на підставі укладеного договору виписувались відповідачем, а позивач їх оплачувала. Оплата за електроенергію здійснювалась за рахунками-фактурами по 2013 рік включно;
зміна електропостачальника з будь-яких причин, зміна організаційно-правової форми, форми власності чи економічного стану електропостачальника, зміна споживача на об`єкті не може призводити до обмеження чи припинення постачання електричної енергії споживачу, якщо останній виконує свої зобов`язання згідно з договором;
договір на постачання електроенергії укладався та не розривався, цей факт підтверджується банківськими квитанціями. Хоча у Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області припинилось право на електропостачання Позивачу і воно виникло у ПАТ «Кіровоградобленерго» це не є підставою для відключення електроустановок позивача;
відповідачі знехтували цивілізованими методами та просто відключили світло позивачу та ряду споживачів;
оператор системи зобов`язаний: укладати договори з усіма споживачами, об`єкти яких розташовані (приєднані до електричних мереж та підключені) на території діяльності оператора системи, а також з усіма електропостачальниками, які мають намір постачати електричну енергію на території оператора системи, за формою та у порядку, передбаченими цими Правилами; надавати послуги з передачі (розподілу) електричної енергії та доступ до своїх електричних мереж на недискримінаційній та прозорій основі за тарифами, встановленими Регулятором;
житло позивача було підключено до електромережі і у відповідача не було законних підстав для не укладання відповідних договорів;
згідно з ч. 22 розділу17 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2019-VIII договори про приєднання до електричних мереж, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжують свою дію до завершення терміну дії. У разі якщо договором не було передбачено терміну його дії, сторони не пізніше ніж до 1 січня 2024 року повинні врегулювати свої договірні відносини щодо визначення терміну дії таких договорів або їх розірвання шляхом підписання відповідної додаткової угоди. У разі якщо сторонами не будуть врегульовані договірні відносини у спосіб, визначений цим пунктом, такі договори припиняють свою дію з 1 січня 2024 року. Позивач неодноразово звертався до ПАТ «Кіровоградобленерго» для укладання договору приєднання (копії звернень у матеріалах справи), однак ПАТ «Кіровоградобленерго» ігнорувало звернення, тому воно має нести негативні наслідки.
 
У вересні 2024 року ПАТ «Кіровоградобленерго» через представника Олексієнка С. В. надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити оскаржені рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Відзив мотивований тим, що:
повідомлення № 0600916536027 відправлення вручене за довіреністю. Позивач вводить суд в оману, коли вказує, що не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції 03 червня 2024 року;
ПАТ «Кіровоградобленерго» не має законних прав та повноважень для укладення договорів на постачання електроенергії;
електроустановки заявника не приєднані до системи електричних мереж;
у зв`язку з відсутністю порушень прав позивача ПАТ «Кіровоградобленерго», то вимога щодо стягнення моральної шкоди не може бути задоволена.
 
У вересні 2024 року Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити оскаржені рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Відзив мотивований тим, що:
Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області є бюджетною неприбутковою організацією, не має повноважень надавати послуги з продажу та розподілу електричної енергії, ніяких договорів з мешканцями зазначеного будинку, в тому числі і з позивачем відповідач не укладав, коштів від позивача на рахунок не отримував;
вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача під`єднати квартиру АДРЕСА_3 є необґрунтованою, оскільки це суперечить діяльності відповідача;
позовні вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди не підтверджені належними і допустимими доказами.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі. 
 
21 жовтня 2024 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2024 року: у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів відмовлено; клопотання  ОСОБА_1 про долучення доказів з оригіналами квитанцій про сплату за електроенергію повернуто; справу призначено справу до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 04 вересня 2024 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: у справі № 522/18010/18; від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17; від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19; від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18; від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц; від 06 березня 2018 року у справі № 727/8049/17; від 19 червня 2018 року у справі № 826/12868/17; від 18 вересня 2019 року у справі № 826/12479/14; від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17; від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17; у справі № 554/1583/16-ц та постановах Верховного Суду України: від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14; від 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15; від 23 квітня 2014 року у справі № 6-26цс14; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Фактичні обставини
 
Згідно з копією свідоцтва про право власності № 17 від 03 серпня 2009 року, виданого Державою в особі державного Комітету України по водному господарству на праві оперативного управління Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 .
 
Наказом Державного комітету України по водному господарству № 169-б від 11 жовтня 2010 року знято з обліку Кіровоградського міжрайонного управління водного господарства частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (квартира № 2, АДРЕСА_4 ), інвентарний № 10320006, первісною вартістю 111398,00 грн, зі стовідсотковим зносом, у зв`язку з приватизацією (свідоцтва про право власності від 03 серпня 2009 року № 17, № 18).
 
Наказом Державного агентства водних ресурсів № 746 від 04 грудня 2019 року Кропивницьке міжрайонне управління водного господарства реорганізоване шляхом приєднання до Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області.
 
30 вересня 2021 року ПАТ «Кіровоградобленерго» направило на адресу Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області листа, в якому повідомляється, що було виявлено підключення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 до технологічних електричних мереж Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області, які своєю чергою використовуються для електропостачання багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 , між мешканцями якого та ПАТ «Кіровоградобленерго» укладено договори на розподіл електричної енергії яка обліковується лічильниками встановленими у квартирах мешканців. Також повідомляється, що електроенергія, яка безобліково споживається мешканцями будинку АДРЕСА_2 лягає на витрати ПАТ «Кіровоградобленерго», а тому висловлено прохання прийняти заходи з припинення безоблікового електропостачання будинку АДРЕСА_2 (Т 1, а. с. 85).
 
01 жовтня 2021 року Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області повідомив ПАТ «Кіровоградобленерго», що після огляду електричної мережі по АДРЕСА_5 , виявлено підключення інших споживачів з якими немає договірних відносин з Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області, у результаті цього було проведено відключення даних споживачів.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
 
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
 
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
 
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
 
У статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Договір, на підставі якого відбувається постачання енергетичних ресурсів (зокрема, електричної енергії) споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Електрична енергія по своїй суті є специфічною споживною річчю, визначеною родовими ознаками (див. постанову Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 511/1915/20 (провадження № 61-4527сво23)).
 
За своєю сутністю договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу є публічним договором. Для вирішення того, які норми підлягають застосуванню (ЦК України чи пункт 4.5.5. Кодексу систем розподілу) потрібно застосовувати статтю 4 ЦК України з урахуванням того, що Кодекс систем розподілу затверджений постановою НКРЕКП, до повноважень якої не віднесено видання нормативно-правових актів, що регулюють цивільні відносини (стаття 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»). Оскільки Кодекс систем розподілу не є актом цивільного законодавства, тому він не може регулювати цивільні відносини, зокрема і щодо порядку укладення договорів. Тому до спірних відносин в частині визначення моменту укладення договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу застосуванню підлягають норми ЦК України. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2023 року в справі № 641/8379/21 (провадження № 61-12617св23)).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 521/15457/19-ц (провадження № 61-12596св20) зазначено, що: 
«договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 545/5307/22 (провадження № 61-6724св24) зазначено, що:
«ОСОБА_1 посилається на те, що вона є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, які надаються АТ «Полтаваобленерго», з 01 січня 2019 року шляхом підписання заяви-приєднання. Однак матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_1 відповідачу - АТ «Полтаваобленерго» підписаної заяви-приєднання, зокрема у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації».

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
 
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).
 
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).
 
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
 
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України).
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається:
ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ «Кіровоградобленерго», Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області, в якому зокрема просила: визнати дії неправомірними; зобов`язати під`єднати квартиру АДРЕСА_3 , до електромережі; стягнути на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що у вересні 2021 року ПАТ «Кіровоградобленерго» відключило від електричної мережі квартири будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у яких знаходяться квартири, які належать позивачам;
суди встановили, що 30 вересня 2021 року ПАТ «Кіровоградобленерго» направило на адресу Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області листа, в якому повідомляється, що було виявлено підключення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 до технологічних електричних мереж Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області, які своєю чергою використовуються для електропостачання багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 , між мешканцями якого та ПАТ «Кіровоградобленерго» укладено договори на розподіл електричної енергії яка обліковується лічильниками встановленими у квартирах мешканців. Також повідомляється, що електроенергія, яка безобліково споживається мешканцями будинку АДРЕСА_2 лягає на витрати ПАТ «Кіровоградобленерго», а тому висловлено прохання прийняти заходи з припинення безоблікового електропостачання будинку АДРЕСА_2 ;
суди встановили, що 01 жовтня 2021 року Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області повідомив ПАТ «Кіровоградобленерго», що після огляду електричної мережі по АДРЕСА_5 , виявлено підключення інших споживачів з якими немає договірних відносин з Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області, у результаті цього було проведено відключення даних споживачів;
суди не врахували, що вимога про визнати дії неправомірними не є належною для захисту його порушеного права/інтересу позивача у спірних правовідносинах. Задоволення цієї вимоги не призведе до відновлення порушеного права/інтересу позивача у спірних правовідносинах. Тому у задоволенні вимоги про визнати дії відповідачів неправомірними слід відмовити із зазначеної підстави;
суди відмовили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про зобов`язання під`єднати до електромережі з підстав їх необґрунтованості. Проте поза увагою судів залишилось те, що Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області є неналежним відповідачем за цими позовними вимогами. Тому в їх задоволенні відмовити із зазначеної підстави;
суди встановили, що позивачки не довела наявність договірних відносин з ПАТ «Кіровоградобленерго» щодо постачання до її будинку електричної енергії, та не надала доказів, що зверталася до ПАТ «Кіровоградобленерго» із заявою на укладання договору про постачання електричної енергії, а останній безпідставно відмовлено в цьому. За таких обставин суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ПАТ «Кіровоградобленерго» під`єднати квартиру до електромережі;
апеляційний суд обґрунтовано звернув увагу позивачки на те, що вона має право вчинити дії для укладення з ПАТ «Кіровоградобленерго» публічного договору про приєднання до системи розподілу;
зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини;
з урахуванням встановлених обставин у цій справі, відсутні умови необхідні для компенсації моральної шкоди (зокрема, відсутні будь-які обставини які б свідчили про наявність моральної шкоди) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 511/1915/20 (провадження № 61-4527сво23)). За таких обставин позов в частині компенсації моральної шкоди задоволенню не підлягає.
 
Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша, четверта статті 411 ЦПК України).
 
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 410 ЦПК України).
 
Доводи позивачки про те, що її не було повідомлено про судове засідання 03 червня 2024 року спростовуються повідомленням, згідно з яким рекомендоване повідомлення повернулося з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2, а.с. 122). Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення прийнята з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку із наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково; оскаржені рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до: ПАТ «Кіровоградобленерго» та Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про визнання дій неправомірними, Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про зобов`язання під`єднати квартиру до електромережі, змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови. В іншій частині оскаржені рішення залишити без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року та постанову Кіровоградського апеляційного суду від 03 червня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до:
приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» та Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про визнання дій неправомірними,
Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про зобов`язання під`єднати квартиру до електромережі,
змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.
 
В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2024 року та постанову Кіровоградського апеляційного суду від 03 червня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
                                                                                              П. І. Пархоменко