Справа № 344/14088/24 
Провадження № 33/4808/1085/24 
Категорія ст.122-4 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Голуба Г.С.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Голуба Г.С. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2024 року, якою провадження у справі про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події даного адміністративного правопорушення, -
                                                          в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №611660 від 27.07.2024 року , ОСОБА_1 звинувачувався  в тому, що 26 липня 2024 року близько 22 годині 00 хв. по вулиці Хоткевича, 46 у місті Івано-Франківськ, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, покинув місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.     
Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події даного адміністративного правопорушення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Голуб Г.С. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду у частині висновків суду щодо встановлення причетності ОСОБА_1   до вчинення дорожньо-транспортної пригоди   суперечить обставинам справи та фактам, які були  встановлені у судому засіданні, оскільки в дійсності останній не керував автомобілем та не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.  
Вважає, що обвинувачення щодо ОСОБА_1 є неконкретним, також у протоколі не зазначено зміст диспозиції статті без зазначення конкретних осіб, які орган обвинувачення визначає як правопорушення, а заперечення особи не були взяті судом до уваги.
Звертає увагу, що суд взяв до уваги неналежні докази, проте не надав оцінки доказам, які були надані стороною захисту, в тому числі поясненням особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення.   Стверджує, що суд не надав оцінки доказам, які містять в матеріалах справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 
У своїй апеляційній скарзі адвокат Голуб Г.С. зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не порушував ПДР України, не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, в матеріалах справи відсутні доказів цього, оскільки працівниками поліції не було зупинено транспортний засіб, на місці ДТП ОСОБА_1 не затримували, а силоміць привели до місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Стверджує, що суд в мотивувальній частині оскаржуваної постанови встановив  обставини, які не відповідають дійсності та зазначив, що « в ході судового розгляду встановлено, що транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 , після ДТП залишився на місці ДТП, а сам ОСОБА_1 був присутній на місці ДТП при оформленні адміністративних матеріалів.» 
Вважає, що долучені до матеріалів справи відеофайли є неналежними та недопустимими доказами, оскільки шляхом огляду змісту оптичного диску, відеозапис здійснено цифровим пристроєм невідомого походження, відсутній цифровий підпис як його автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. При цьому, жоден із відео-файлів не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останній автомобілем  не керував.
Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, якого він не вчиняв. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Голуб Г.С. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили постанову суду змінити, вилучити з постанови посилання на встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його причетності до вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки щодо відсутності події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки під час судового розгляду було встановлено, що  після  вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 разом із транспортним засобом залишився на місці  події та був присутній при оформленні адміністративних матеріалів.  
Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Голуб Г.С. вважають, що такий висновок суду є неправильним, оскільки не відповідає  фактичним обставинам. Вважають, що сукупність наявних у справі доказів свідчить  про те, що  ОСОБА_1 не причетний до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не керував транспортним засобом. Стверджують, що в дійсності дорожньо-транспортну пригоду вчинив ОСОБА_2 , який повністю відшкодував шкоду, яку було заподіяно потерпілим. 
Перевіряючи вищевказані доводи , апеляційний суд приймає до уваги, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №611660 від 27.07.2024 року , ОСОБА_1 звинувачувався  в тому, що 26 липня 2024 року близько 22 годині 00 хв. по вулиці Хоткевича, 46 у місті Івано-Франківськ, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, покинув місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.     
Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу 2 роти ТОР БУПП в Івано-Франківській області старшим сержантом Хортом В.Д., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, ОСОБА_1 розписався про ознайомлення з місцем розгляду справи. 
В графі пояснення ОСОБА_1 зазначив (дослівно): «до ДТП не причетний».
Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучено.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП звинувачується в тому, що будучи причетним до ДТП залишив місце події.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що переглядає судове рішення суду першої інстанції тільки в межах  апеляційної скарги у зв`язку з чим не перевіряє обґрунтованість висунутого обвинувачення. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній не заперечує, що належний йому транспортний засіб «Mersedes-Benz E200» д.н.з. НОМЕР_1 був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26 липня 2024 року близько 22 годині 00 хв. по вулиці Хоткевича, 46 у місті Івано-Франківськ, однак стверджує, що вищевказану дорожньо-транспортну пригоду вчинив ОСОБА_2 , якому він передав керування вказаним транспортним засобом. 
З матеріалів адміністративного провадження, зокрема рапорту військовослужбовця Національної гвардії (а.с. 6) вбачається, що під час патрулювання в м. Івано-Франківську по вул. Гната Хоткевича, 44/3, при появі працівників поліції невідомий чоловік намагався здійснити втечу, проте його було затримано та передано працівникам поліції. Згідно рапорту працівника поліції (а.с.7) відомо, що прибувши на місце ДТП зі слів очевидців отримали опис чоловіка, який залишив автомобіль та втік з місця ДТП та був затриманий військовослужбовцями Національної гвардії. Даний громадянин порушував громадський порядок, відмовлявся надати документи та представитися, тому його було доставлено до Івано-Франківського РУП. Після на місці події було складено схему ДТП та встановлено, що водієм транспортного засобу Мерседес Бенз Е200 д.н.з. НОМЕР_1 виявився ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_1 факт керування та вчинення ДТП заперечував.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції  в частині встановлених судом обставин повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав та інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. 
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Голуб Г.С. не доведено, що висновки суду першої інстанції про причетність ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди  є неправильними та спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження. 
За клопотанням захисника адвоката Голуба Г.С. до матеріалів провадження долучено розписки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких останні не мають претензій до водія транспортного засобу марки «Mersedes-Benz E200» д.н.з. НОМЕР_1 , яким був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній повністю компенсував завдані їм матеріальні збитки, отримані внаслідок механічних пошкоджень транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає,що вищевказані розписки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не спростовують  правильність висновків суду першої інстанції, оскільки їх зміст суперечить  письмовим поясненням свідків, які вони надали перебуваючи на місці події  та стверджували, що дізнались про дорожньо-транспортну пригоду від своїх сусідів та зазначали про обставини, які прямо вказували на причетність ОСОБА_1   до вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
Так, до матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 (а.с. 4) та ОСОБА_4 (а.с.5), згідно яких вони дізналися про вчинене ДТП від сусідів, коли перебували у своїх домівках, які повідомили, що невідомий водій «Mersedes-Benz E200» д.н.з. НОМЕР_1 вдарив їхні машини, та залишив місце ДТП. Опис очевидцями водія транспортного засобу, який перебуваючи у стані сп`яніння вчинив дорожньо-транспортну пригоду, повністю співпадав із зовнішнім виглядом ОСОБА_1 , якого затримали працівники поліції.
Апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неналежності та недопустимості відеозаписів, як доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки матеріали справи не містять відеозаписів на які посилається адвокат Голуб Г.С.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Голуб Г.С. не заперечують законність  судового рішення, яким провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події даного адміністративного правопорушення, однак вважають, що мотивувальна частини судового рішення містить висновки, які не відповідають фактичним обставинам та суперечать дослідженим доказам. 
       Разом з тим, мотивувальна частина судового рішення є необхідною складовою ухваленого судом рішення, в якій зазначаються встановлені судом обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, містить посилання на докази , які були досліджені судом та обґрунтування мотивів, якими керувався суд під час ухвалення судового рішення. 
      Зокрема, суд першої інстанції вказав, що ст. 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанцію прийшов до висновку, що з огляду на викладене та враховуючи положення ст.62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
      Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені правові підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції і апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                             п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Голуба Г.С. залишити без задоволення. 

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                  О.П. Васильєв