КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 756/13325/15                                                                                    Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження №22-ц/824/15917/2024                                                            Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
04 грудня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,   
за участі секретаря Дорованової О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Побережник Альони Олександрівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року у справі за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» про поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, боржник: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
УСТАНОВИВ:
 
Житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року по цивільній справі № 756/13325/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 93307,89 грн, вартість правової допомоги в розмірі 2000,00 грн та судовий збір 1429,50 грн.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 93307,89 грн, вартість правової допомоги в розмірі 2000,00 грн та судовий збір 1429,50 грн.
Виконавчі листи по зазначеному рішенню було видано стягувачу 25 липня 2018 року.
У зв`язку з карантинними обмеженнями та запровадженням на території України правового режиму воєнного стану позивач не подав на примусове виконання виконавчого листа по справі № 756/13325/15-ц.
Враховуючи вищевикладене, представник Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» просив поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року заяву Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» задоволено. 
Поновлено Житлово-будівельному кооперативу «Академічний-15» строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання постанови Апеляційного суду м. Києва у справі № 756/13325/15-ц, за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» про поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, боржник: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник   ОСОБА_1  - адвокат Побережник А.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг набрало законної сили 15 лютого 2018 року, тому, відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист за даним рішенням суду міг бути пред`явлений до виконання до 15 лютого 2021 року, однак його до виконання пред`явлено не було.
В апеляційній скарзі вказано, що оскаржувана ухвала не містить зазначення об`єктивних обставин, настання яких не залежало від волі заінтересованої особи (позивача), які б вказували на поважність причин пропуску строку. Відсутнє будь-яке посилання на докази, якими підтверджуються такі обставини.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на карантинні обмеження та введення в Україні воєнного стану, як на підставу для поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, відповідач вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки виконавчий документ мав бути пред`явлений ще до 15 лютого 2021 року, а з заявою про поновлення позивач звернувся в грудні 2023 року, тобто через два роки, з дня спливу такого строку для пред`явлення документу до виконання.
Враховуючи вищевикладене, представник      ОСОБА_1  - адвокат Побережник А.О. вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документу пропущено та відсутні підстави для його поновлення.
Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк позивач не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.
Згідно положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року по цивільній справі № 756/13325/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 93307,89 грн, вартість правової допомоги в розмірі 2000,00 грн та судовий збір 1429,50 грн.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 93307,89 грн, вартість правової допомоги в розмірі 2000,00 грн та судовий збір 1429,50 грн.
В матеріалах справи міститься копія виконавчого листа, виданого 25 липня 2018 року.
Задовольняючи заяву ЖБК «Академічний-15» про поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущено васлідок об`єктивних обставин, настання яких не залежало від заінтересованої особи.
Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
П. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (п. 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Законодавцем визначено, що стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство. А боржник, користуючись можливістю уникнути виконання судового рішення, буде не лише заперечувати проти поновлення такого строку, але може в подальшому й оскаржувати ухвалене судове рішення.
Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.
Суди при розгляді заяв стягувачів виходять з того, що такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.
Крім того, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Колегія суддів звертає увагу, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.
На думку судової колегії, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Разом з тим, заявником не наведено наявність об`єктивних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Апеляційний суд також враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року в справі № 1423/14904/2012 (провадження № 61-16226св23) про те, що «сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.
Крім того, апеляційний суд критично оцінює висновок суду першої інстанції щодо того, що вказаний строк було пропущено наслідок об`єктивних обставин, настання яких н залежало від волі заінтересованої особи, оскільки вказане не може слугувати поважною підставою для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Як вбачається з ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, ЖБК«Академічний-15» як на підставу для поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, вказало, що у зв`язку з карантинними обмеженнями та запровадженням на території України правового режиму воєнного стану позивач не подав на примусове виконання виконавчого листа по справі № 756/13325/15-ц. 
Однак, судова колегія вважає вказані посилання ЖБК «Академічний-15», як на підставу для поновлення строку, необґрунтованими з огляду на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУЮ-19, спричиненої коронавірусом 8АК8-СоУ-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУГО-19)» було визначено особливості обрахування процесуальних строків, проте будь-які зміни до Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку виконання судового рішення не зупинялися та не продовжувалися.
Воєнний стан на території України введено 24 лютого 2022 року.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ по даній справі мав бути пред`явлений до виконання до 15 лютого 2021 року.
Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному сайті Оболонського районного суду м. Києва, заява про поновлення строку на виконання судового рішення була подана у грудні 2023 року та надійшла до суду 05грудня 2023 року, тобто майже ще через 3 роки з дня спливу такого строку для пред`явлення документу.
Судова колегія вважає, що заявник не проявив себе, як сумлінний стягувач і протягом майже чотирьох років після отримання виконавчого листа не пред`являв його до виконання.
Вказаних обставин і правових висновків Верховного Суду при постановленні ухвали судом першої інстанції належним чином враховано не було, доводів заявника не перевірено і поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходячи із самих лише посилань стягувача.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з частиною п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи відсутні, а отже суд першої інстанції при задоволенні заяви виходив із припущень, що прямо забороняється ч. 6 ст. 81 ЦПК України.
Апеляційний суд приходить до висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.
Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В даному випадку, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку подачі виконавчого документу до виконання.
Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.
Враховуючи зазначені положення законодавства, апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви ЖБК «Академічний-15» про поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення даної заяви.
Відповідно до положень ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Побережник Альони Олександрівни задовольнити.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» про поновлення строку подачі виконавчого документу до виконання, боржник: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 04 грудня 2024 року.

 
 
  Суддя-доповідач                                                         Д.О.Таргоній 
  
  Судді:                                                                           С.А.Голуб 
                                                                                                                                                                                                                  Т.А. Слюсар