ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/5552/24	
                                                                                Суддя І інстанції -  Бойченко Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  
на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді; здійснити з 10.04.2024 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при обчисленні стажу роботи судді для отримання довічного грошового утримання, органом Пенсійного фонду не враховано період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді. Крім того, враховуючи, що з урахуванням зазначеного періоду стаж позивача на посаді судді складає повний 21 рік, вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленого виходячи із 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року  позовні вимоги було задоволено . 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції Головне управління  Пенсійного фонду  України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що зарахування стажу роботи на посаді судді, для обчислення (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на посадах старшого консультанта апеляційного суду Запорізької області, керівника апарату  апеляційного суду Запорізької області чинним законодавством не передбачено . 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 Указом Президента України від 07.10.2005 № 1429/2005 призначена на посаду судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя строком на п`ять років, Указом Президента України від 24.10.2008 № 962/2008 переведена на роботу на посаді судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя в межах п`ятирічного строку, Постановою Верховної Ради України від 04.11.2010 № 2681-VІ обрана на посаду цього суду безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.04.2024 № 952/0/15-24 позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного з 10.04.2024.
Як вбачається з рішення Вищої ради правосуддя від 02.04.2024 № 952/0/15-24, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на звільнення у відставку, становить 21 рік 5 місяців 25 днів.
Однак, за розрахунком відповідача, стаж роботи позивача на посаді судді складає 18 років 3 місяці 21 день. Відповідно, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи із 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Наведене зумовило звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що  Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII, у відповідності до якого позивач був звільнений з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
          Колегія судді погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 4 пункту 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (07.10.2005) діяв Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції від 21 квітня 2004 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. 
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VШ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Виходячи з аналізу вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VШ суд першої інстанції дійшов вірного  висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VШ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Вказана правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-УШ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакції, чинній на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 убачається, що після здобуття вищої юридичної освіти до призначення на посаду судді вона працювала на посадах старшого консультанта апеляційного суду Запорізької області, керівника апарату апеляційного суду Запорізької області. Загалом 3 роки 3 місяці 10 днів.
Отже, період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, має бути зарахований до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Також суд першої інстанції  вірно зазначив, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.
Враховуючи те, що стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить повний 21 рік (з урахуванням періоду роботи тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення на посаду судді вперше), відсоткове значення її суддівської винагороди має складати 52 % (50 % за 20 років роботи+ 2 % за 1 рік понаднормово).
Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи викладені, в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції,     яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними, а тому немає підстав для його скасування.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 03 грудня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун